ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2021 р. 	Справа № 520/5995/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Перцової Т.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2021 (головуючий суддя І інстанції: Полях Н.А.) по справі № 520/5995/21
за позовом        ОСОБА_1  
до         Міністерства оборони України ,          ІНФОРМАЦІЯ_1                         
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
08.04.2021 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум - про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оформлене пунктом 25 протоколу № 2 від 18.01.2019;
- зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути питання про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України № 2011-XII. у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України № 975 від 25.12.2013 р. у зв`язку з встановленням йому групи інвалідності та надіслати вказане рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 для видання наказу про виплату такої допомоги ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Харківський обласний військовий комісаріат повторно направити документи ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги розпоряднику бюджетних коштів Міністерству оборони України.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2021 позов задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум - про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оформлене пунктом 25 протоколу № 2 від 18.01.2019.
Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути питання про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України № 2011-XII. у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України № 975 від 25.12.2013 р. у зв`язку з встановленням йому групи інвалідності та надіслати вказане рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 для видання наказу про виплату такої допомоги ОСОБА_1 ;
Зобов`язано Харківський обласний військовий комісаріат повторно направити документи ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги розпоряднику бюджетних коштів Міністерству оборони України.
Відповідач 1 - Міністерство оборони України, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.21р. по справі №520/5995/21  - скасувати та прийняти нову постанову, якою залишити позов без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем без поважних причин строку звернення до суду, або відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до суду щодо оскарження рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних  із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене пунктом 25  протоколу №2 від 18.01.2019р., яке отримане представником позивача ОСОБА_2 19.02.2019р., проте оскаржено до суду лише 05.04.2021 року, тобто після збігу більш як дворічного строку, що є підставою для залишення адміністративного позову без розгляду.     
Крім того, зазначив, що судом першої інстанції не враховано, що відповідно до пп.3 п.6 Порядку №975, одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю строкової служби, військовозобов`язаному  або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової служби, військовозобов`язаному чи резервісту під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження таких зборів, служби у військовому резерві. Отже, враховуючи те, що позивач був звільнений з лав Збройних Сил у 1987 році, а 2 групу інвалідності йому встановлено у 2017 році, тобто в рази більше ніж через три місяці після звільнення з такої служби,  то права на отримання одноразової грошової допомоги позивач не має. Посилається на правову позицію Верховного Суду , викладену у постанові від 02.12.2020 року у справі № 1.380.2019.006957 та зауважує, що враховуючи той факт, що після первинного встановлення позивачу з 23.11.2009 року інвалідності 3 групи до встановлення при повторному огляді з 12.04.2017р. 2 групи інвалідності минуло більше 2 років, тобто, відповідно до норм п. 4 ст. 16-3 Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п. 8 Порядку №975 виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням позивачу під час повторного огляду з 12.04.2017р. вищої – 2 групи інвалідності, не здійснюється, що в свою чергу підтверджує правомірність рішення комісії Міноборони про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.
Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. 
Відповідач 2 – ІНФОРМАЦІЯ_3 правом на подання відзиву на позов не скористався. 
Відповідно до  ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 проходив дійсну військову службу у складі Збройних Сил СРСР , в тому числі приймав участь у бойових діях на території республіки Афганістан в складі військової частини НОМЕР_1 у період з 03.11.1985 р. по 08.12.1987 р. 
В період з 03.03.1987 р. по 12.03.1987 року ОСОБА_1 знаходився на лікуванні у військовій частині № НОМЕР_2 м. Душанбе, з приводу захворювання, отриманого при виконанні обов`язків військової служби на території республіки Афганістан та у період з 23.05.1987 року по 25.05.1987 року - на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_3 смт. Тахта-Базар Туркменської СРСР  у зв`язку з пораненням, отриманим при виконанні обов`язків військової служби на території республіки Афганістан, що підтверджується архівною довідкою Федеральної державної казеної установи «Центральний прикордонний архів Федеральної служби безпеки Російської Федерації»  від 24.06.2013 року № 21/59/К-7535 (а.с.23). 
Відповідно до витягу з протоколу № 820 від 22.10.2009 р. засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у ОСОБА_1 - поранення, ЗЧМТ - контузія головного мозку і захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії (а.с.29).
У зв`язку з чим, на підставі довідки МСЕК серії ХАР-07 №001950 від 23.11.2009р., позивачу з 23.11.2009 року вперше встановлено третю групу інвалідності. (а.с.82). 
В подальшому, при повторному огляді ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК  серії 12ААА №131987 від 12.04.2017 р. (а.с.24).
06.03.2018 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", надавши пакет документів.
Листом № 1099/ВЗС від 26.04.2018 року ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомив позивача про відсутність підстав для призначення йому одноразової грошової допомоги (а.с.27). 
Не погодившись з діями відповідача , позивач оскаржував їх в судовому порядку. за наслідками розгляду рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2018 року по справі №820/3322/18 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано Харківський обласний військовий комісаріат подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за формою, встановленою Додатком 13 до «Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей», затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 року №530. (а.с. 31-34).
Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.10.2018 року №450/1/ОГД позивача повідомлено, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду 04.07.2018р. по справі №820/3322/18, на адресу Департаменту фінансів Міністерства оборони України надісланий висновок та пакет документів стосовно призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги. (а.с.35).
18.01.2019р. комісією Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, прийняте рішення, оформлене пунктом 25 протоколу №2 від 18.01.2019р., яким ОСОБА_1 відмолено у призначенні одноразової грошової допомоги. Підставами для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги зазначена обставина, яка свідчить про те, що  Міністерство оборони України в 1987 році не здійснювано розрахунок під час звільнення позивача з Прикордонних військ КДБ СРСР, оскільки Міністерство оборони України було створене 24.08.1991 року відповідно до постанови Верховної Ради України "Про військові формування України" та не є правонаступником Міністерства оборони СРСР. Крім того, ОСОБА_1 інвалідність встановлено понад 3-х місячний термін.  
Зазначений витяг з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України   отримано представником позивача ОСОБА_2 19.02.2019р., про що свідчить його власноручний підпис (а.с.19). 
15.02.2021 року позивач звернувся із з запитами до Міністерства оборони України та до ІНФОРМАЦІЯ_1 , з проханням повідомити про результати розгляду висновку та пакету документів щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги. 
Листом від 24.02.21р. №248/К-166/171 Департамент фінансів Міністерства оборони України повідомив позивача про прийняття комісією Міністерства оборони України 18.01.2019р. рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги та отриманням витягу з протоколу №2 від 18.01.2019р. адвокатом Летючим В.П., який здійснював представництво інтересів ОСОБА_1 відповідно до договору №84аф-18, на руки. (а.с.15). 
Не погоджуючись з такими діями відповідачів, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для задоволення вимог позивача щодо зобов`язання відповідача 2 – Харківського обласного військового комісаріату повторно направити документи позивача щодо призначення одноразової грошової допомоги Міністерству оборони України та обтяжив  відповідача 1 - Міністерство оборони України здійснити повторний розгляд заяви позивача з урахуванням висновків суду.  
Надаючи  оцінку обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, скаржник у доводах апеляційної скарги звертає увагу на порушення позивачем строку звернення до суду із вказаним позовом, не надання  судом першої інстанції цим обставинам оцінки, що призвело до порушення судом норм процесуального права.
З матеріалів справи вбачається, що з позовною заявою про скасування рішення, оформленого пунктом 25 протоколу №2 від 18.01.2019р. позивач звернувся до суду 08.04.2021р., клопотання про поновлення пропущеного строку не заявляв.
В мотивувальній частині позову позивач зазначав, що про існування рішення комісії Міністерства оборони України дізнався лише 05.03.2021 року, отримавши від Департаменту фінансів Міністерства оборони України лист №248/К-166/171 від 24.02.21р. у відповідь на його запит, отже,  відлік строку звернення до суду слід здійснювати з дати  отримання ним зазначеного листа .
У відзиві на позов Міністерство оборони України звертало увагу суду першої інстанції на пропуск позивачем строку звернення до суду, та просило залишити його без розгляду  в частині   визнання протиправним та скасування рішення комісії Міністерства оборони України,  оформленого пунктом 25 протоколу №2 від 18.01.2019р., посилаючись на отримання спірного рішення представником позивача в 2019р.
Проте, зазначена обставина залишена судом першої інстанції поза увагою, судом не з`ясовано обставини пропуску позивачем строку звернення до суду, не встановлено жодних обставин  своєчасного звернення до суду, та взагалі не прийнято рішення про поновлення строків.
Разом з тим, вирішуючи питання про своєчасність звернення позивача з позовом ,  колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно з ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Пункт 8 ч.1 ст. 240 КАС України: Суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо: з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Частини 3,4 статті 123 КАС України: Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Судом встановлено, що комісією Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, прийняте рішення, оформлене пунктом 25 протоколу №2 від 18.01.2019р., яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги.
Як вбачається з матеріалів справи, представництво інтересів позивача з юридичного супроводу адміністративних справ з участю ОСОБА_1 здійснював адвокат Летючий В.П. на підставі договору №84аф-18 про надання правової допомоги від 06.03.2018р.(а.с.65-67)
Витяг з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України від 18.01.2019 отримано представником позивача – адвокатом Летючим В.П. 19.02.2019р., про що свідчить його власноручний підпис. 
Доказів розірвання договору №84аф-18 про надання правової допомоги від 06.03.2018р., укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Летючим В.П. не надано, матеріали справи, також, не містять.  
Отже, спірне рішення від 18.01.2019 було отримано повноважним представником позивача 19.02.2019р.
Відтак, перебіг строку на оскарження спірного рішення позивача розпочався з наступного дня , а саме 20.02.2019 та завершився 20.07.2019. Водночас, із позовом позивач звернувся до суду першої інстанції 08.04.2021, тобто з пропуском строку звернення до суду, визначеного ч. 2 ст. 122 КАС України.
Посилання позивача про те, що йому не відомо про отримання спірного рішення адвокатом Летючим В.П., колегія суддів вважає такими, що не спростовують зазначеного факту, крім того позивачем не наведено доказів не можливості з`ясувати вказані обставини у свого представника протягом 2019-2021років.
Доводи позивача, що відлік строку звернення до суду слід здійснювати з дати отримання ним відповіді на його запит, а саме з квітня 2021, колегія суддів вважає помилковими.
Суд зауважує, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізналася та повинна була дізнатись.
Так, під поняттям дізналася необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Суд вважає, що особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від уповноваженого органу відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо результатів розгляду матеріалів для призначення одноразової грошової допомоги.
Поняття повинна була дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
В цьому випадку, колегія суддів звертає увагу, що рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги було прийняте відповідачем на виконання судового рішення, що свідчить про те, що позивач мав реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації щодо його виконання та прийняття на підставі нього рішення про призначення або відмову у призначенні такої допомоги.
Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк, демонструючи свою необізнаність щодо прийняття рішення звернулась до відповідного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні відповіді на подану нею заяву.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що із запитом щодо результатів розгляду його документів для призначення одноразової грошової допомоги,  позивач звернувся до відповідача лише у 2021 р., тобто через два роки після прийняття оскаржуваного рішення, доказів неможливості звернення із таким запитом раніше ОСОБА_1 не надав.
Таким чином, позивач власною пасивною поведінкою позбавив себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду.
Клопотання про поновлення строку на звернення позову до суду позивач не подав, а зазначене в тексті позовної заяви обґрунтування щодо дотримання процесуальних строків звернення до суду є таким, що спростовується наявними у справі доказами. 
Таким чином,  оскільки позивач звернувся до суду з даним позовом лише в квітні  2021 року, тобто після закінчення шестимісячного строку, та не та не надав обґрунтованих доказів існування поважних причин такого пропуску, то висновки суду першої  інстанцій про своєчасність  звернення до суду з даним позовом та вирішення справи по суті, є помилковими.
При цьому, колегія суддів зазначає, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав.
Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними.
У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» від 25.01.2000 року Європейський суд зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 12.08.2020 по справі № 440/3647/18.
У справі «Ілхан проти Туреччини» (заява № 22277/93 від 27.06.2000 §59), Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму. Воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.
Тому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує спірне рішення та пов`язані із дійсними, істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
Суд зазначає, що, зважаючи на наявне порушення судом першої інстанції норм процесуального права у вигляді не надання оцінки строкам звернення до суду, не застосування наслідків його пропуску, рішення суду першої інстанції на предмет дотримання норм матеріального права не переглядається в апеляційному порядку.
Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення та залишення позову без розгляду.
За приписами п. 3 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково та залишити  позовну заяву без розгляду.
Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;  4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - задовольнити.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2021 по справі № 520/5995/21 - скасувати.
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії у справі № 520/5995/21 - залишити без розгляду. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	С.П. Жигилій    Т.С. Перцова