ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

02 лютого 2022 року 	м.Дніпро	справа № 160/16511/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Баранник Н.П.,
суддів:  Малиш Н.І., Щербака А.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року у справі № 160/16511/21 (суддя Віхрова В.С.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач) в частині нарахування ОСОБА_1 , як інваліду 2-ї групи першої категорії, із захворювання пов`язаного з ліквідацією наслідків катастрофи на ЧАЕС, з 15 липня 2020 року основної пенсії по інвалідності у розмірах нижчих за вісім мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії, за шкоду заподіяну здоров`ю, у розмірі нижчому за сімдесят п`ять відсотків мінімальної пенсії за віком, неправомірними;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській нарахувати ОСОБА_1 , як інваліду 2-ї групи першої категорії, із захворювання пов`язаного з ліквідацією наслідків катастрофи на ЧАЕС, з 15 липня 2020 року основну пенсію у розмірі не нижчому вісім мінімальних пенсій за віком і додаткову пенсію, за шкоду заподіяну здоров`ю, у розмірі не нижчому за сімдесят п`ять відсотків мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком у розмірі сорок відсотків мінімальної заробітної плати розмір якої встановлений Законом України "Про державний бюджет України" за відповідні роки та виплатити:
- за період з 15.07.2020р. по 31.06.2021р. - як компенсацію шкоди, у розмірі різниці між нарахованою та фактично виплаченою пенсією;
- за період з 01.07.2021р. по момент нарахування - як заборгованість між нарахованою та фактично виплаченою пенсією;
- з моменту нарахування та до зміни статусу ОСОБА_1 - щомісячно, як основну та додаткову пенсію інваліду 2-ї групи першої категорії, із захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків катастрофи на ЧАЕС. 
В обґрунтування позовної заяви зазначав, що позивач приймав участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС. Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію по інвалідності, у зв`язку з набуттям захворювання пов`язаного з ліквідацією аварії на Чорнобильській АЕС. Після набуття інвалідності ІІ групи та встановленням зв`язку з ліквідацією аварії на ЧАЕС, позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою від 03.12.2020 про перерахунок пенсії по інвалідності у розмірі не нижчому за вісім мінімальних пенсій за віком та з метою нарахування додаткової пенсії, за шкоду заподіяну здоров`ю, у розмірі не нижчому за 75%. 23.12.2020 відповідач направив на адресу позивача лист, в якому повідомив, що з 15.07.2020 останнього переведено на пенсію по інвалідності та встановлено розмір відшкодування фактичних збитків відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону № 796. Зазначене відшкодування було нараховано відповідно до положень Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що був затверджений постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 року № 1210. Як зазначає позивач, відповідно до рішення Конституційного Суду України №1-р(ІІ)/2021 від 07.04.2021 року, яке набуло чинності 01.07.2021 року, Суд визнав такою, що не відповідає Конституції України (є неконсти туційною), частину третю статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постра ждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ у редакції Закону Укра їни "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VІІІ щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 жовтня                      2021 року закрито провадження у справі №160/16511/21, на підставі п.1 ст.1 238 КАС України.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, позивач просить оскаржену ухвалу від 18 жовтня 2021 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В апеляційній скарзі вказує, що позов у цій справі, на відміну від справи 160/1787/21, стосується не лише нарахування пенсії, але й нарахування та виплати шкоди, заподіяної застосуванням закону, що не відповідає Конституції.
Відповідачем надіслано відзив на апеляційну скаргу позивача, у якому вказує, що доводи скарги є безпідставними. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.
Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Закриваючи провадження у справі №160/16511/21, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем обрано неналежний спосіб правового захисту. Судом роз`яснено про право позивача на звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами у відповідності до глави 3 КАС України.
Колегія суддів, вивчивши позовну заяву та доводи апеляційної скарги позивача, вважає вірними висновки суду першої інстанції щодо закриття провадження, виходячи з наступного.
З матеріалів справи встановлено, що відповідно до розпорядження № 128180 від 08.11.2016 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області де отримував пенсію за віком.
Згідно з експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії від 04.05.2020 № 125 позивачу встановлено причинний зв`язок захворювання, пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Відповідно до вищенаведеного висновку, позивачу була встановлена ІІ група інвалідності І категорії, що підтверджується довідкою серії 12 ААБ № 606034 від 23.06.2020 та посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році                   № 028720 від 25.06.2020.
На підставі письмової заяви позивача від 15.07.2020, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області переведено ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності, яка обчислюється відповідно до положень ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується копією розрахунку ІКІС ПФУ: підсистема призначення та виплати пенсії від 16.07.2020.
03.12.2020 позивач звернувся до відповідача з заявою, надісланою на вебпортал, щодо обчислення його пенсії.
23.12.2020 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянуло звернення позивача та надало відповідь, оформлену листом № 24448-24621/С-01/8-0400/20.
У наведеному вище листі, позивачу роз`яснено порядок розрахунку його пенсії та повідомлено, що у відповідача відсутні законні підстави для нарахування основної пенсії по інвалідності у розмірі не нижчому за вісім мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії, за шкоду заподіяну здоров`ю, у розмірі не нижчому за сімдесят п`ять відсотків від мінімальної пенсії за віком.
Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.04.2021 року у справі №160/1787/21 (суддя Рищенко А.Ю.) у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.
В мотивувальній частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.04.2021 року у справі №160/1787/21 зазначено, що чинним законодавством не передбачено норм щодо обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком (основна пенсія) та 75 % від розміру мінімальної пенсії за віком (додаткова пенсія), оскільки вказані виплати проводяться в порядку та у розмірах, встановлених Порядком №1210. Норми ст. ст. 50, 51, 54 Закону №796-ХІІ, якими було встановлено кратні розміри основної та додаткової пенсій (8 мінімальних пенсій за віком та 75 % мінімальної пенсії за віком), втратили чинність, а тому не можуть визначати розмір пенсії позивача. Таким чином, починаючи з 01.01.2015 норми і положення ст. cт. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Порядком №1210, який є чинним. Отже, чинними нормами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не передбачено нарахування та виплата пенсій по інвалідності особам, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 8 мінімальних пенсії за віком та додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.04.2021 року у справі №160/1787/21 позивачем не оскаржувалось.
В подальшому, рішенням Конституційного Суду України від 07.04.2021 року №1-р(II)/2021 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), ч.3 ст.54 Закону № 796-XII у редакції Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Також цим рішенням Конституційного Суду України врегульовано строк та спосіб його виконання та передбачено, що ч.3 ст.54 Закону № 796-XII у редакції Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, визнана неконституційною, втрачає чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто із 07.07.2021.
Верховній Раді України протягом трьох місяців з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення привести нормативне регулювання, встановлене ст.54 Закону № 796-XII у редакції Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням.
У разі неприведення нормативного регулювання, встановленого ст.54 Закону № 796-XII у редакції Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, у відповідність із  Конституцією України та цим Рішенням через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення застосуванню підлягатиме ч.4 ст.54 Закону № 796-XII у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 06.06.1996 № 230/96-ВР:
"В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими:
по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком;
по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком;
по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком;
дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком".
Звертаючись до суду з цим позовом 14.09.2021 року, позивач вважає, що право на перерахунок пенсії з розрахунку 8 мінімальних пенсій у нього виникло у липні 2021 (на підставі рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 року № 1-р(ІІ)/2021), а перерахунок необхідно провести з 15.07.2020 року.
Досліджуючи підстави звернення до суду з позовом, встановлено, що наведені позивачем в позовній заяві обставини вже досліджувались у рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.04.2021 року у справі №160/1787/21                                    (суддя Рищенко А.Ю.).
Єдиною підставою для звернення до суду з цим позовом є прийняття рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 року № 1-р(ІІ)/2021), яким визнано такою, що не відповідає Конституції України(є неконституційною), ч.3 ст.54 Закону № 796-XII  у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 року № 76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка була застосована Дніпропетровським окружним адміністративним судом в рішенні від 09.04.2021 року у справі №160/1787/21.
Положеннями частини 1 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто, зокрема, за виключними обставинами.
Відповідно до пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.
Частиною 6 статті 361 КАС України встановлено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.
Відповідно до частин 1, 2 статті 365 КАС України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення. Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.
Відповідно до частини 4 статті 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.
Частиною 5 вказаної статті встановлено, що за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами Верховний Суд може також скасувати судове рішення (судові рішення) повністю або частково і передати справу на новий розгляд до суду першої чи апеляційної інстанції.
Положення пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України містять імперативний припис, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки за умови, якщо таке рішення суду ще не виконане.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.04.2021 року у справі №160/1787/21 у задоволенні позову позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – відмовлено  повністю, перерахунок пенсії позивача проведено не було.
Колегія суддів погоджується, що заявлені позивачем предмет спору та позовні вимоги у цій справі є тотожними до позовних вимог, які були заявлені позивачем у справі №160/1787/21 та вже були вирішені судом.
Єдиною обставиною, яка зумовила повторне звернення до суду з позовом є прийняття рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 року № 1-р(ІІ)/2021), яким визнано такою, що не відповідає Конституції України(є неконституційною), ч.3 ст.54 Закону № 796-XII у редакції Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року № 76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка була застосована Дніпропетровським окружним адміністративним судом в рішенні від 09.04.2021 року у справі №160/1787/21.
Вказана обставина не є підставою для звернення до суду з новим позовом про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Відтак, вказаний спір підлягає розгляду не в порядку звернення до суду з новим позовом, а в порядку звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами у відповідності до глави 3 КАС України.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
В даному випадку, позивачем обрано неналежний спосіб правового захисту, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність закриття провадження у даній справі.
При цьому, судом першої інстанції роз`яснено право позивача звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами у відповідності до глави 3 КАС України.
Доводи позивача на те, що в позові заявлені вимоги щодо нарахування та виплати шкоди, заподіяної застосуванням закону, що не відповідає Конституції, колегія суддів відкидає, оскільки в позовній заяві такі вимоги відсутні, крім того, відсутні посилання на норми матеріального права, що регулюють порядок відшкодування такої шкоди.
Враховуючи вище викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з правильним застосуванням норм процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року у справі № 160/16511/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак