Головуючий І інстанції: Білова О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 р. 	Справа № 520/10538/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Ральченка І.М. ,  Чалого І.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.08.2021, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/10538/21
за позовом              ОСОБА_1  
до             Головного управління ДПС у Харківській області                    
про скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду  з адміністративним позовом до  Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просила суд:
- скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 03 березня 2021 року №№ 0049210-2413-2030, 0049211-2413-2030, 0049212-2413-2030, 0049213-2413-2030, 0049208-2413-2030, 0049208/1-2413-2030.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона зареєстрована фізичною особою-підприємцем, як платник податків перебуває на обліку в ГУ ДПС у Харківській області, Центральне управління, Шевченківська ДПІ, займається багатьма промисловими видами господарської діяльності, зокрема: 17.11. Виробництво паперової маси: 22.21. Виробництво плит, листів, труб і профілів із пластмас: 46.46. Оптова торгівля фармацевтичними товарами та ін. Позивачці на праві спільної сумісної власності належить будівлі цехів та складів по виробництву вказаних вище товарів. Оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними, оскільки належне їй нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не є об`єктом оподаткування у розумінні ст.266 Податкового кодексу України, оскільки вказані будівлі використовуються як склади (промислові будівлі) при виготовленні та зберіганні паперової маси та інших виробів, на які податковим органом нарахований податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018-2020р.р., тому є будівлями промисловості, які використовуються у господарській діяльності позивачки, які не є об`єктом оподаткування відповідно до пп. «є» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.08.2021 адміністративний позов задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 03.03.21 №049213-2413-2030 в частині визначення податкового зобов`язання за 2019 рік на суму 9610,13 грн, за 2020 рік – на суму 13293,80 грн.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 03.03.21 № 00492121-2413-2030  в частині визначення податкового зобов`язання за 2018 рік на суму 1192,85 грн, за 2019 рік на суму 1337,03  грн, за 2020 рік – на суму 1387,14 грн.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 03.03.21 № 0049210-2413-2030 в частині визначення податкового зобов`язання за 2018 рік на суму 910,84 грн, за 2019 рік на суму 1750,16  грн, за 2020 рік – на суму 1815,76 грн. 
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 03.03.21 № 0049208-2413-2030 в частині визначення податкового зобов`язання за 2018 рік на суму 1437,45 грн, за 2019 рік на суму 134,26  грн. 
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 03.03.21 № 0049208-2413-2030 в частині визначення податкового зобов`язання за 2018 рік на суму 1110,20 грн, за 2019 рік на суму 2133,23  грн, за 2020 рік – на суму 2213,20 грн. 
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення в цій частині, та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Також із рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог не погодився позивач та подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на  неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи,  недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду в цій частині та задовольнити позов у повному обсязі.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративно судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є власником:
- нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1364,70 м2 (частка власності 3/10), яке згідно змісту договору купівлі-продажу та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень є «нежитловою будівлею складу (комплексу)»; 
- нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 113,60 м2 (частка власності 1/2), яке згідно змісту договору купівлі-продажу майнових прав та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень є нежитловим приміщенням цокольного поверху в житловому будинку, згідно технічного паспорту багатоквартирного будинку віднесено до категорії «інші будівлі» нежитлових вбудованих приміщень (а.с. 83);
- нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 93,20 м2 (частка власності 1/2), яке згідно змісту договору купівлі-продажу майнових прав та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень є нежитловим приміщенням цокольного поверху в житловому будинку, згідно технічного паспорту багатоквартирного будинку віднесено до категорії «інші будівлі» нежитлових вбудованих приміщень (а.с. 78); 
- нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 18,80 м2, яке згідно змісту договору купівлі-продажу та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень є нежитловим приміщенням 1-го поверху в нежитловій будівлі, згідно даних техпаспорту, призначення будівлі зазначено «Магазин»;
- нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 35,60 м2, яке згідно змісту договору купівлі-продажу та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень є нежитловим приміщенням 1-го поверху в нежитловій будівлі літ Б-1. Згідно технічного паспорту – громадський будинок;
- а також до 13.02.2019 була власницею нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 42,9 м2, яке згідно змісту договору купівлі-продажу та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень є нежитловим приміщенням 1-го поверху в нежитловій будівлі. 
ГУ ДПС у Харківській області винесено податкові повідомлення-рішення:
- 03 березня 2021 року головним управлінням ДПС у Харківській області (далі - ГУ ДПС у Харківській області) було прийняте податкове повідомлення-рішення 0049210-2413-2030 відповідно до якого встановлено, що згідно з підпунктом 54.3.3. пункту 54.3 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 267 Податкового кодексу України визначено суму податкового зобов`язання за платежем: Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості з червня 2018 року, за 2019 та 2020 роки в загальному розмірі 4974, 17 грн;
- 03 березня 2021 року ГУ ДПС у Харківській області було прийняте податкове повідомлення-рішення 0049211-2413-2030 на тих самих зазначених вище правових підставах: Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2018 року. 2019 та 2020 роки в загальному розмірі 2298. 37 грн;
- 03 березня 2021 року ГУ ДПС у Харківській області було прийняте податкове повідомлення-рішення 0049212-2413-2030 на тих самих зазначених вище правових підставах: Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2018 року. 2019 та 2020 роки в загальному розмірі 4352. 25 грн;
- 03 березня 2021 року ГУ ДПС у Харківській області було прийняте податкове повідомлення-рішення 0049213-2413-2030 на тих самих зазначених вище правових підставах: Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості з квітня 2019 та 2020 роки в загальному розмірі 30538.57 грн;
- 03 березня 2021 року ГУ ДПС у Харківській області було прийняте податкове повідомлення-рішення 0049208-2413-2030 на тих самих зазначених вище правових підставах: Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості з червня 2018 року. 2019 та 2020 роки в загальному розмірі 6062.92 грн;
- 03 березня 2021 року ГУ ДПС у Харківській області було прийняте податкове повідомлення-рішення 0049208/1-2413-2030 на тих самих зазначених вище правових підставах: Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за січень 2019 та 2018 роки в загальному розмірі 1746,35 грн.
Не погоджуючись з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями контролюючого органу позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.
Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з протиправності застосування контролюючим органом ставки податку в розмірі 1% від мінімальної заробітної плати за 1 кв.метр  по всіх об`єктах позивача при обрахунку сум податку на нерухоме майно.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.
Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України визначено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Згідно з підпунктом 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
Підпунктом 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України встановлено, що база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Відповідно до підпункту «а» підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Підпунктом 266.10.3 пункту 266.10 статті 266 ПК України встановлено, що податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 ПК України.
Згідно із додатком №1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» від 22.02.2017 №542/17 ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, шо перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у таких розмірах:
1)    будівлі готельні – 1 відсоток;
2)    будівлі офісні – 1 відсоток;
3)    будівлі торговельні – 1 відсоток;
4)    гаражі – 0,1 відсотка;
5)    будівлі промислові та склади – 0,25 відсотка;
6)    будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки) – 1    відсоток;
7)    господарські (присадибні) будівлі – 0 відсотків;
8)    інші будівлі – 0,1 відсотка.
Підпунктом «є» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що не є об`єктом оподаткування, зокрема, будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.
Згідно Державного класифікатора будівель і споруд ДК018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17.08.2000р. №507, клас «будівлі промислові та склади» включає криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства та т. ін. за їх функціональним призначенням, зокрема будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості (п. 1251.8).
Застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги у пп. «є» іш.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України, законодавець ключовим критерієм обрав функціональне призначення будівлі, а не належність конкретному суб`єкту-платнику.
Таким чином, застосування пп. «є» п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України можливе у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.02.2020 р. у справі №820/3556/17; від 24.03.2020р. у справі №в280/5332/18; від 05.06.2020р. у справі №300/352/1V; від 02.00.2020 року у справі №0940/1909/18.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем при обрахунку сум податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, по всіх об`єктах позивача застосовано ставку податку – 1% від мінімальної заробітної плати, встановленої законом до відповідного податкового періоду за 1 кв.метр. 
Позивач вважає вказані податкові повідомлення-рішення протиправними з огляду на те, що на думку позивача, вона звільнена від сплати податку, оскільки зазначені будівлі відносяться до будівель промисловості, позивач є фізичною особою-підприємцем та використовує вказані будівлі у власній діяльності, займається багатьма промисловими видами господарської діяльності, зокрема: 17.11. Виробництво паперової маси: 22.21. Виробництво плит, листів, труб і профілів із пластмас: 46.46. Оптова торгівля фармацевтичними товарами та ін., використовує вказані будівлі як склади.
Колегія суддів зазначає, що позивачем до матеріалів справи доказів використання спірних об`єктів нерухомості у власній господарській діяльності для виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду) в ході судового розгляду не надано. Так, зокрема, жодних первинних документів, які б підтверджували саме використання об`єктів нерухомості у власній господарській діяльності для промислового виробництва, а саме, виробництва продукції, позивачем з позовом та відповіддю на відзив суду не надано. Правовстановлюючі документи та технічні паспорти використання позивачем вказаних будівель у визначених законом цілях не доводять. 
Отже, колегією суддів не встановлено наявності підстав для застосування пільги для позивача, передбаченої  пп. «є» п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України, у вигляді виключення належних позивачу об`єктів нерухомого майна з об`єкту оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Разом з тим, з матеріалів справи та наведених відповідачем розрахунків спірних податкових повідомлень-рішень встановлено, що відповідачем до всіх будівель застосовано ставку податку в 1%. 
В той же час, нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1364,70 м2 (частка власності 3/10), згідно змісту договору купівлі-продажу та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень є «нежитловою будівлею складу (комплексу)», а відтак до вказаного приміщення має застосовуватися ставка податку, передбачена для будівель промислових та складів – 0,25 відсотка. 
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення 0049213-2413-2030 є протиправним та підлягає скасуванню в частині визначення податкового зобов`язання за 2019 рік на суму 9610,13 грн, за 2020 рік – на суму 13293,80 грн. 
Щодо нежитлового приміщення за адресою: вулиця Гвардійців-Широнінців, будинок 8-А, м. Харків, загальною площею 18,80 м2, яке згідно змісту договору купівлі-продажу та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень є нежитловим приміщенням 1-го поверху в нежитловій будівлі, згідно даних техпаспорту, призначення будівлі зазначено «Магазин», відповідачем вірно застосовано ставку податку у 1 % як для будівель торговельних. При цьому, як вбачається з технічного паспорту, вказана документація оформлена друкарським способом. Зазначення в графі призначення над друкованим призначенням «Магазин» слова «склад» від руки без зазначення ким та на яких підставах зроблене вказане доповнення не може вважатися належним доказом віднесення вказаної будівлі до категорії складів. 
Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині скасування податкового повідомлення-рішення № 0049211-2413-2030 задоволенню не підлягають. 
Цільове призначення інших нежитлових будівель, визначення податкових зобов`язань по яких є спірним у даній справі, не конкретизовані у правовстановлюючих та технічних документах, а відтак вказані будівлі належить віднести до категорії «інші будівлі», для яких встановлено ставку податку в 0,1%. 
При цьому посилання позивача щодо продажу у лютому 2019 року нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_5 , не впливає на висновок суду, оскільки згідно наданих відповідачем у відзиві розрахунків податкові зобов`язання за вказаним об`єктом оподаткування за 2019 рік нараховані податковим органом тільки за січень 2019 року. 
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкові повідомлення-рішення:
-  № 00492121-2413-2030  (за 2018 рік 1325,39 грн, за 2019 рік на суму 1485,59 грн. за 2020 рік 1541,27 грн за нежитлове приміщення за адресою: вулиця Валентинівська, будинок 17, м. Харків, загальною площею 35,60 м2 є протиправним та підлягає скасуванню в частині визначення податкового зобов`язання за 2018 рік на суму 1192,85 грн, за 2019 рік на суму 1337,03  грн, за 2020 рік – на суму 1387,14 грн; 
- № 0049210-2413-2030 (за 2018 рік на суму 1012,04 грн, за 2019 рік на суму 1944,62 грн, за 2020 рік на суму 2017,51 грн) за нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 93,20 м2 (частка власності 1/21) є протиправним та підлягає скасуванню в частині визначення податкового зобов`язання за 2018 рік на суму 910,84 грн, за 2019 рік на суму 1750,16  грн, за 2020 рік – на суму 1815,76 грн. 
- № 0049208-2413-2030 (за 2018 рік на суму 1597,17 грн, за 2019 рік на суму 149,18 грн за нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 42.9 м2 є протиправним та підлягає скасуванню в частині визначення податкового зобов`язання за 2018 рік на суму 1437,45 грн, за 2019 рік на суму 134,26  грн. 
- № 0049208-2413-2030 (за 2018 рік на суму 1233,55 грн за 2019 рік на суму 2370,26 грн, за 2020 рік на суму 2459,11 грн) - нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 113,60 м2 (частка власності 1/21) є протиправним та підлягає скасуванню в частині визначення податкового зобов`язання за 2018 рік на суму 1110,20 грн, за 2019 рік на суму 2133,23  грн, за 2020 рік – на суму 2213,20 грн. 
В іншій частині зазначені податкові повідомлення рішення є обґрунтованими та скасуванню не підлягають. 
Доводи апеляційних скарг позивача та відповідача не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.08.2021 року по справі №520/10538/21 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.    
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.08.2021 по справі № 520/10538/21  залишити без змін  . 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	І.М. Ральченко    І.С. Чалий