Справа № 456/3843/20                                Головуючий у 1 інстанції: Гула Л.В. 
Провадження № 22-ц/811/2726/21                 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О. 
Категорія:76

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

13 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Шеремети Н.О.
суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.
секретаря: Івасюти М.В.
з участю: представника Верчанської середньої загальноосвітньої школи I-II ступенів – Грицишина Т.С., Оприска М.В.
Цуприк Г.П.  

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львовіцивільну справу за апеляційною скаргою Верчанської середньої загальноосвітньої школи I-II ступенів на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05 травня 2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

у вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Верчанської середньої загальноосвітньої школи I-II ступенів про визнання наказу про звільнення незаконним та його скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 05 грудня 2002 року працювала вчителем математики Верчанської середньої загальноосвітньої школи, наказом № 86-к від 31 серпня 2020 року її звільнено з роботи у зв`язку зі скороченням чисельності працівників. Вважає звільнення незаконним, за відсутності передбачених законом підстав для звільнення, так як кількість класів та педагогічне навантаження, що були до її звільнення, залишилися незмінними, а кількість уроків, які вона проводила, розподілено між іншими вчителями. Зазначає, що Законом України «Про повну загальну середню освіту» передбачено, що норма навантаження на одну тарифну ставку складає 18 годин, однак допускається неповне педагогічне навантаження за згодою педагогічного працівника. Вказує, що при її звільненні не враховано те, що вона написала заяву, в якій погодилася працювати на неповне тижневе навантаження та просила при можливості додати години для повного тижневого навантаження. Стверджує, що у школі працюють вчителі, які мають щотижневе педагогічне навантаження по 27 годин, що значно перевищує норму 18 годин в тиждень, незважаючи на що їм були надані і уроки математики, які могла проводити вона, як вчитель математики. Наголошує, що не враховано бажання батьків учнів, які просили проводити індивідуальні заняття з математики, одну або дві години в тиждень, які вона могла б проводити. Оскільки її звільнення є незаконним, то має право на стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, тобто, з 01 вересня 2020 року до дня поновлення її на роботі. З наведених підстав просить: визнати незаконним та скасувати наказ № 86-к від 31 серпня 2020 року про звільнення з роботи та поновити її на роботі на посаді вчителя математики Верчанської СЗОШ I-II ступеня Стрийського району Львівської області; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 вересня 2020 року і по час поновлення на роботі; стягнути з відповідача усі понесені нею витрати з розгляду справи в розмірі 1350 грн. та судовий збір в розмірі 1681.60 грн.
Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05 травня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано незаконним та скасовано наказ № 86-к від 31 серпня 2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 »
Поновлено ОСОБА_1 на посаді вчителя математики Верчанської середньої загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів з 01 вересня 2020 року.
Стягнуто з Верчанської середньої загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 вересня 2020 року по 05 травня 2021 року в розмірі 35 033,60 грн. без врахування утримання податків та інших обов`язкових платежів.
Стягнуто з Верчанської середньої загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у сумі 1 681,60 грн. та 1 450,00 грн. витрат на правничу допомогу.
Рішення суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 та стягнення з Верчанської середньої загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за один місяць у розмірі 4 533,76 грн. без врахування утримання податків та інших обов`язкових платежів допущено до негайного виконання.
Рішення суду оскаржила Верчанська середня загальноосвітня школа I-II ступенів, в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. 
Апелянт стверджує, що саме роботодавець визначає доцільність скорочення чисельності або штату працівників, тому оскарження працівниками рішень про визначення структури підприємства чи установи, зміну в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників не вважається належним способом захисту, оскільки прийняття такого рішення є виключно компетенцією власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ними органу та є складовою права на управління діяльністю підприємства чи установи. Зазначає, що при вирішенні трудового спору про поновлення на роботі працівника, звільненого у зв`язку зі скороченням штату працівників, суд не вирішує питання щодо доцільності змін в організації виробництва та праці та наступного скорочення працівників, так як вирішення цих питань належить виключно до компетенції роботодавця. Вважає, що вирішуючи питання про переважне право на залишення на роботі при звільнені працівників взято до уваги кваліфікацію вчителів математики, яка в позивача є нижчою, та їх стаж робити, відтак у ОСОБА_2 не було переважного права на залишення на роботі. Вказує, що відповідно до навчальних планів для учнів 5-9 класів на 2020-2021 навчальний рік загальна кількість годин з освітньої галузі «математика» у Верчанській середній загальноосвітній школі I-II ступенів становить 20 навчальних годин на тиждень, що відповідає навантаженню одного вчителя, з врахуванням норми на ставку 18 навчальних годин на тиждень. Дирекцією школи було отримано погодження профспілкового комітету Верчанської середньої загальноосвітньої школи I-II ступенів щодо проведення скорочення чисельності однієї посади вчителя математики. Звертає увагу, що стягуючи на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу судом не враховано, що їй нараховано та виплачено допомогу по безробіттю в розмірі 22 224.90 грн. З наведених підстав просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників Верчанської середньої загальноосвітньої школи Грицишина Т.С., Оприска М.В. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_2 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року в справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява №20347/03) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З урахуванням вимог трудового законодавства у справах про поновлення на роботі, в яких оспорюється законність звільнення, обов`язок доказування правомірності прийнятих при цьому рішень, вчинених дій покладається на відповідача. При цьому розгляд та вирішення трудових спорів повинні спрямовуватися на охорону конституційного права кожного на працю (Постанова Верховного Суду від 23.01.2018 в справі № 273/212/16-ц).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка звільнена з порушенням вимог ст. 40, 49-2 КЗпП України, що є підставою для поновлення її на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке. 
Судом першої інстанції встановлено, що з 12.06.2002 ОСОБА_1 постійно працювала на посаді вчителя математики Верчанської ЗШ з тижневим навантаженням 9,5 годин, про що свідчить наказ № 656 від 05.12.2002 /а.с. 6/, тобто, була прийнята на роботу з неповним тижневим навантаженням.
Заявою від 21.05.2020 позивачка ОСОБА_1 надала згоду працювати на неповне тижнева навантаження у 2020-2021 навчальному році та просила за можливості донавантажити її до повного тижневого навантаження /а.с. 17/.
Наказом директора школи № 38-о від 18.05.2020 створено тарифікаційну комісію з проведення тарифікації педагогічних працівників на 2020-2021 навчальний рік /а.с. 67/.
Протоколи тарифікаційної комісії № 1 від 22 травня 2020 року, № 2 від 02 червня 2020 року та № 3 від 31 серпня 2020 року містять інформацію про Освітню програму школи та розподіл педагогічного навантаження та додаткових годин на 2020-2021 навчальний рік /а.с. 30-36/.
Згідно з протоколом засідання педагогічної ради Верчанської СЗОШ І-ІІ ступенів № 8 від 26.05.2020 затверджено освітню програму, навчальні плани та додаткові години на вивчення навчальних предметів у 2020-2021 навчальному році /а.с. 60-66, 93-96/.
Наказом директора школи від 29.05.2020 № 42-0 «Про скорочення чисельності працівників» проведено скорочення чисельності вчителів математики Верчанської СЗОШ І-ІІ ступенів, скорочено одну посаду вчителя математики /а.с. 9, 97/.
Наказом № 44-о від 02.06.2020 затверджено попередній розподіл педагогічного навантаження педагогічних працівників на 2020-2021 навчальний рік, згідно з яким загальна кількість годин предметів математики, алгебри та геометрії становить 20 годин на тиждень /а.с. 19-21/.
Судом встановлено, що 17.06.2020 директором школи направлено голові профспілкового комітету Верчанської СЗОШ І-ІІ ступенів подання за № 46 про надання дозволу на розірвання трудового договору з ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням чисельності працівників /а.с. 28/.
Попередженням про скорочення чисельності працівників від 18.06.2020 ОСОБА_1 повідомлено про можливе її звільнення із займаної посади вчителя математики Верчанської СЗОШ I-II ступенів на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України та відсутність вакантних посад, які б могли бути запропоновані для подальшого працевлаштування /а.с. 18/.
Оскаржуваним наказом № 86-к від 31 серпня 2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 » звільнено ОСОБА_1 , вчителя математики Верчанської СЗОШ І-ІІ ступенів з 31.08.2020 у зв`язку зі скороченням чисельності працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України /а.с. 7/.
Згідно з Тарифікаційним списком вчителів та інших працівників Верчанської СЗОШ І-ІІ ступенів на 01.09.2020 освітню діяльність з предметів математика, алгебра та геометрія проводить виключно вчитель математики ОСОБА_3 з педагогічним навантаженням 20 начальних годин на тиждень + 1 година керівництво математичного гуртка /а.с. 10-15/.
Заявою від 21.05.2020 класний керівник 6 класу ОСОБА_4 повідомила директора школи про бажання учнів 6 класу відвідувати індивідуальні заняття з української мови, англійської мови та математики /а.с. 29/.
Судом безспірно встановлено, що позивачка перебувала у трудових відносинах з Верчанською СЗОШ І-ІІ ступенів та працювала на посаді вчителя математики постійно з 12.06.2002 з тижневим навантаженням 9,5 годин, тобто, з неповним тижневим навантаженням, а 31.08.2020 ОСОБА_1 звільнено з роботи у зв`язку із скороченням чисельності вчителів математики відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України на підставі наказу № 86-к від 31.08.2020.
Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений статтею 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Положеннями частини 2 статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
У частині першій статті 42 КЗпП України передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам із більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам, зазначеним у частині другій цієї статті.
Відповідно до частин 1, 6 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Якщо працівник одночасно є членом кількох первинних профспілкових організацій, які діють на підприємстві, в установі, організації, згоду на його звільнення дає виборний орган тієї первинної профспілкової організації, до якої звернувся власник або уповноважений ним орган.
Відповідно до частин 1-3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.
Саме роботодавець визначає доцільність скорочення чисельності або штату працівників, тому оскарження працівниками рішень про визначення структури підприємства чи установи, зміну в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників не вважається належним способом захисту. Прийняття такого рішення є виключною компетенцією власника підприємства чи установи або уповноваженого ними органу та є складовою права на управління діяльністю підприємства чи установи (Постанова Верховного Суду від 22.01.2020 у справі № 451/706/18).
Верховний Суд у своїй постанові від 10.09.2018 в справі № 487/6407/16-ц та аналогічно у постанові від 15.04.2020 в справі № 490/7708/18 зазначив, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.
Судом першої інстанції встановлено, що видаючи наказ «Про скорочення чисельності працівників» № 42-0 від 29.05.2020, відповідач, з урахуванням схвалених навчальних планів на 2020-2021 навчальний рік, відповідно до яких загальна кількість годин з освітньої галузі математика (предметів: математика, алгебра, геометрія) становить 20 навчальних годин на тиждень, мав на меті провести скорочення чисельності вчителів математики з метою забезпечення повним педагогічним навантаженням вчителів математики з урахуванням норми на одну тарифну ставку 18 навчальних годин на тиждень.
Відповідно до ст. 24 Закону України «Про повну загальну середню освіту» педагогічна діяльність вчителя включає: діяльність у межах його педагогічного навантаження, норма якого на одну тарифну ставку становить 18 навчальних годин на тиждень.
Згідно з частиною першою статті 60 Закону України «Про повну загальну середню освіту» штатні розписи державних і комунальних закладів загальної середньої освіти незалежно від підпорядкування і типів розробляються на основі типових штатних нормативів закладів загальної середньої освіти, затверджених центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки, та затверджуються керівником закладу загальної середньої освіти за погодженням із засновником або уповноваженим ним органом.
Разом з тим, пунктом 5 Типових штатних нормативів закладів загальної середньої освіти не встановлено норми щодо визначення кількості вчителів.
Кількість ставок вчителів визначається, виходячи з кількості годин за навчальними планами, розробленими на основі Типової освітньої програми, з урахуванням інваріантної та варіативної складових, поділу класів на групи при вивченні окремих предметів, кількості годин, передбачених для індивідуального та групового навчання учнів, інших вимог законодавства щодо організації освітнього процесу, з урахуванням норми на ставку 18 навчальних годин на тиждень.
При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону України «Про повну загальну середню освіту» розподіл педагогічного навантаження у закладі освіти затверджується його керівником відповідно до вимог законодавства.
Педагогічне навантаження педагогічного працівника закладу освіти обсягом менше норми, передбаченої цією статтею, встановлюється за його письмовою згодою.
Нормативно-правові акти, які регулюють діяльність освітніх закладів, не встановлюють визначення мінімального рівня (мінімальної кількості навчальних годин), які визначають рівень неповного педагогічного навантаження.
Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що ОСОБА_2 була прийнята на роботу з неповним педагогічним навантаженням та, як встановлено судом, та не заперечується відповідачем всю трудову діяльність (понад 18 років) працювала з неповним педагогічним навантаженням, і крім цього, 21.05.2020 повторно надала керівництву школи заяву-згоду на роботу з неповним педагогічним навантаженням, при цьому кількість годин навантаження не вказала.
Проте при винесенні оскаржуваного наказу про звільнення позивачки у зв`язку зі скороченням чисельності працівників відповідач зазначеного не врахував, не з`ясував думку позивачки щодо її згоди працювати з меншим педагогічним навантаженням з врахуванням зменшення загальної кількості з освітньої галузі математика (предмети: математика, геометрія і алгебра) з 23 годин до 21 години, з врахуванням керівництва математичним гуртком.
Звільняючи ОСОБА_2 з посади вчителя математики у зв`язку зі скороченням чисельності штату працівників, підставою чого, як стверджує відповідач, було затвердження навчальних планів для 5-9 класів на 2020-2021 навчальний рік у Верчанській СЗОШ І-ІІ ступенів, згідно з якими загальна кількість годин з освітньої галузі математика (предметів: математика, алгебра та геометрія) становить 20 навчальних годин на тиждень + 1 година керівництво математичного гуртка, в загальному 21 година, відповідач у зв`язку з цим, не з`ясував можливість зменшення навантаження вчителя з математики ОСОБА_2 на дві години, з 9.5 годин до 7.5 годин, не запитав на це згоди ОСОБА_2 , матеріали справи не містять доказів того, що відповідач пропонував ОСОБА_2 зменшити їй тижневе навантаження, а ОСОБА_2 відмовилася від зменшення тижневого навантаження.
Слід зазначити, що відповідачем безпідставно не враховано і ту обставину, що ОСОБА_2 написала заяву про те, що вона погоджується працювати зі зменшеним навантаженням, у заяві не вказала конкретну кількість годин зменшення навантаження, на яку вона погоджується, що давало право керівнику Верчанській СЗОШ І-ІІ ступенів зменшити їй навантаження з врахуванням кількості годин з освітньої галузі математика (предметів: математика, алгебра та геометрія), що відповідно до затверджених навчальних планів на 2020 - 2021 роки для 5-9 класів становить 20 навчальних годин на тиждень + 1 година керівництво математичного гуртка, а не звільняти її з посади вчителя математики у зв`язку зі скороченням чисельності штату.
Як вбачається з матеріалів справи, у Верчанській СЗОШ І-ІІ ступенів працюють вчителі з неповним тижневим педагогічним навантаженням 5 годин і менше, і питання щодо скорочення посади та звільнення щодо цих вчителів відповідачем не вирішувалося, що свідчить про необ`єктивний підхід відповідача при вирішенні питання щодо скорочення чисельності працівників школи, вирішуючи питання щодо скорочення чисельності працівників, відповідач зосередив свою увагу виключно на вчителях математики, а саме ОСОБА_2 . 
Матеріалами справи підтверджується, що у 2019-2020 навчальному році освітню діяльність з предметів українська мова та література здійснювало троє вчителів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , які і в 2020-2021 навчальному році продовжили здійснювати освітню діяльність з предметів українська мова та література з неповним педагогічним навантаженням, а саме: 10, 11 та 5 годин відповідно.
Затвердженими навчальними планами для 5-9 класів на 2020-2021 навчальний рік у Верчанській СЗОШ І-ІІ ступенів загальна кількість годин з освітньої галузі математика (предметів: математика, алгебра та геометрія) становить 20 навчальних годин на тиждень + 1 година керівництво математичного гуртка.
При цьому, у 2019-2020 навчальному році така становила 23,5 годин, а освітню діяльність з предметів: математика, алгебра та геометрія проводило двоє вчителів математики і директор школи: ОСОБА_3 : 10 годин - математика, 2 години – керівництво гуртком і 7 годин - фізика, ОСОБА_2 : 9.5 годин - математика, директор школи ОСОБА_7 : 4 години - математика.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який вважав безпідставним покликання представника відповідача на неповне навантаження двох вчителів математики у 2019-2020 навчальному році, оскільки з представлених суду документів встановлено, що протягом 2019-2020 навчального року в школі освітню діяльність з предметів математика, алгебра та геометрія проводили два вчителя математики ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , при цьому ОСОБА_3 мала повне педагогічне навантаження – 10 годин прелмет математика, 7 годин – предмет фізика, і 2 години керівництво математичним гуртком. 
Тобто, вчитель ОСОБА_3 крім математики (предметів: математика, алгебра та геометрія) здійснювала освітню діяльність з предмету «фізика» та відповідно була забезпечена повним педагогічним навантаженням з урахуванням норми на тарифну ставку в розумінні ст. 24 Закону України «Про повну загальну середню освіту».
З тарифікаційного списку вчителів та інших працівників Верчанської середньої загальноосвітньої школи 1-11 ступенів на 01 вересня 2020 року вбачається, що після звільнення ОСОБА_2 освітню діяльність з предмету «фізика», яку здійснювала вчитель ОСОБА_3 , згідно тарифікаційного списку здійснює директор Верчанській СЗОШ І-ІІ ступенів, ОСОБА_7 , а ОСОБА_3 , щоб зберегти її повне тижневе навантаження з урахуванням норми на тарифну ставку в розумінні ст. 24 Закону України «Про повну загальну середню освіту», встановлено, що протягом 2020-2021 навчального року в школі освітню діяльність з предметів математика, алгебра та геометрія здійснює вчитель ОСОБА_3 з тижневим навантаженням 20 годин і одна година математичного гуртка, тобто, тижневе навантаження вчителя математики ОСОБА_3 перевищує встановлену законом норму. 
В суді апеляційної інстанції директор Верчанської СЗОШ І-ІІ ступенів, ОСОБА_7 , необхідність скорочення чисельності штату вчителя математики пояснив економічною необхідністю, тим, що відповідно до навчального плану на 2020-2021 роки затверджено попередній розподіл педагогічного навантаження педагогічних працівників на 2020-2021 роки навчальні роки, згідно з яким загальна кількість годин предметів математики, алгебри і геометрії становить 20 годин на тиждень плюс одна година керівництво математичним гуртком, що менше ніж протягом 2019-2020 навчальних років, яка становила 23 години, що і викликало економічну необхідність скорочення однієї посади вчителя математики. 
Суд першої інстанції вірно покликався на лист Міністерства освіти і науки України «Щодо організації освітнього процесу в закладах загальної середньої освіти під час карантину» № 1/9-173 від 23 березня 2020 року, яким надано рекомендації щодо окремих питань трудових відносин. 
Зокрема, наголошено, що згідно з рішенням Уряду (протокол № 8 від 18.03.2020) та з метою попередження проявів грубих порушень конституційного права на працю працівників керівникам закладів загальної середньої освіти необхідно утримуватися від звільнення працівників без їхньої згоди у період запровадження карантину на території України. Також повідомлено щодо заборони (недопущення) звільнення працівників закладів загальної середньої освіти державної форми власності без їхньої згоди у період встановленого карантину, проте вказаних обмежень відповідач не врахував.
Відповідно до вимог ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями ст. 43 Конституції України дає підстави для висновку про те, що за змістом ч. 1 ст. 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом.
За вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про незаконність звільнення ОСОБА_2 з посади вчителя математики Верчанської СЗОШ І-ІІ ступенів Стрийського району Львівської області та наявність підстав для її поновлення на роботі з 01 вересня 2020 року. 
За правилами ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Середній заробіток за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 розраховано у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно з яким середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.
Оскільки позивачка звільнена 31.08.2020, відтак для обчислення середнього заробітку за час вимушеного прогулу враховується заробітна плата за фактично відпрацьовані позивачкою повних два календарні місяці, що передували дню звільнення, а саме: червень та липень 2020 року.
Згідно з довідкою про доходи № 322 від 23.09.2020 заробітна плата ОСОБА_1 у червні 2020 року становила 4330,58 грн, у липні 2020 року – 4530,96 грн /а.с. 8/, кількість робочих днів у червні 2020 року становить 20 днів, у липні 2020 року – 23 дні, відтак середньоденна заробітна плата становить (4330,58 грн + 4530,96 грн) : (20 днів + 23 дні) = 206,08 грн.
Кількість днів вимушеного прогулу з 01.09.2020 по день поновлення на роботі 05.05.2020 становить 170 днів.
З врахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції вірно розрахував розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 35033,60 грн (206,08 грн х 170 днів) без утримання податків й інших обов`язкових платежів.
На спростування проведеного судом розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідач іншого розрахунку суду не надав.
Покликання апелянта на те, що стягуючи на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу, суд не врахував тієї обставини, що ОСОБА_1 нараховано та виплачено допомогу по безробіттю в розмірі 22224.90 грн., не можуть бути враховані судом апеляційної інстанції, оскільки виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу, законом не передбачено будь - яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин.
Такий висновок суду апеляційної інстанції обґрунтовує висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.08.2018 року в справі №826/808/16, провадження №11-134ас18; у постановах Верховного Суду України від 21.09.2017 року у справі №6-2597цс16), від 25.05.2016 року у справі № 6-511цс16.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані.
Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Верчанської середньої загальноосвітньої школи I-II ступенів – залишити без задоволення.
Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05 травня 2021 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 23.12.2021 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета 

Судді: О.М. Ванівський 

Р.П. Цяцяк