ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1758/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №691/250/19 Категорія: 304090000 	Синиця Л. П. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Нерушак Л. В. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       20 грудня 2021 року Черкаський апеляційний суд  в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

Головуючого                Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач )        
Суддів                Єльцова В.О., Бородійчука В.Г.
Секретар Захарченко А.Д.

учасники справи: 
позивач – ТОВ «ПоршеМобіліті»;
відповідач – ОСОБА_1 ;
особа, яка подає апеляційну скаргу – ОСОБА_1 

розглянувши в м. Черкаси у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 28 грудня 2019 року, постановлене під головуванням судді Синиці Л.П. у Городищенському районному суді Черкаської області 28.12.2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПоршеМобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та інфляційних втрат за кредитним договором № 50011257 від 03.12.2013 року, - 
в с т а н о в и в :

 
       22.02.2019 року представник ТОВ «ПоршеМобіліті» Олейніков О.А. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та інфляційних втрат за кредитним договором № 50011257 від 03.12.2013 року.
       В обґрунтування позовних вимог зазначається, що 03.12.2013 року ТОВ "ПОРШЕ МОБІЛІТІ" та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 50011257, згідно якого позивач зобов`язався надати відповідачу ОСОБА_1 кредит у сумі 463798, 96 грн., що є еквівалентом 56 204, 43 доларів США на дату укладання договору, строком на 60 місяців, зі змінною процентною з цільовим призначенням - для придбання автомобіля марки Audi, модель Q7, кузов НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2 967 куб. см., рік випуску 2013. Відповідач ОСОБА_1 зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачеві кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту, а також інші платежі відповідно до умов кредитного договору. 
Позивач зобов`язався надати відповідачу ОСОБА_1 додатковий кредит у сумі 218 979, 20 грн., що є еквівалентом 26 536, 50 доларів США на дату укладання договору, строком на 60 місяців, зі змінною процентною з цільовим призначенням - оплата страхових платежів згідно з договором страхування, укладеним на виконання умов кредитного договору.
       Згідно п. 1.6. Умов кредитування, виконання зобов`язання відповідача за цим договором забезпечується заставою майна, відповідно до укладеного між сторонами договору застави транспортного засобу від 04.12.2013 року, за яким відповідачем ОСОБА_1 було передано у заставу транспортний засіб марки Audi, модель Q7, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2 967 куб. см., рік випуску 2013, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований Корсунь-Шевченківським ВРЕВ ДАІ УМВС України у Черкаській області 04.12.2013 року, заставною вартістю 662 570 грн.
       У зв`язку з систематичним невиконанням умов договору 05.06.2014 року позивачем було направлено вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором № 50011257 від 05.06.2014 року з вимогою повернути суму кредиту. Відповідачем ОСОБА_1 вимога була отримана 14 червня 2014 року, останнім днем повернення кредиту та заборгованості було 13 липня 2014 року.
       Однак відповідач вимогу не виконав, суму заборгованості не сплатив та продовжив порушувати зобов`язання встановлені договором. 
       З метою захисту своїх прав ТОВ "ПоршеМобіліті" 05.01.2015 року звернулось з позовом про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором. Позовні вимоги охоплювали період заборгованості, що виникла з дати укладення кредитного договору (03.12.2013 року) по дату подання позовної заяви (05.01.2015 року). 
       26.05.2016 року за вказаним позовом апеляційним судом прийнято рішення у справі № 22-ц/793/1059/16 про часткове задоволення позовних вимог TOB "ПоршеМобіліті", зокрема, зобов`язано стягнути з ОСОБА_1 на користь TOB "ПоршеМобіліті" заборгованість, яка складається з основного боргу зі сплати кредиту - 1078988,10 грн. та основної суми боргу зі сплати Додаткового кредиту у сумі 50635,35 грн. Також рішенням задоволені позовні вимоги стосовно стягнення 3% річних та інфляційних втрат за час прострочення, штрафів та 10 % пені відповідно умов договору, що охоплюють період до дати подачі позову, тобто до 05.01.2015 року. Рішення вступило законну силу 16.06.2016 року. 
       За період судового розгляду та розрахунку, тобто з дати подачі позову 05.01.2015 року до вступу рішення суду у законну силу 16.06.2016 року заборгованість не була сплачена відповідачем ОСОБА_1 . Після вступу в законну силу рішення суду у справі № 22-ц/793/1059/16 відповідач ОСОБА_1 продовжив порушувати зобов`язання зі сплати заборгованості за кредитним договором № 50011257 від 03.12.2013 року, що були визначені рішенням суду. 
       15.11.2017 року ОСОБА_1 виконав рішення суду та сплатив суму заборгованості, але за вказаний період позивач поніс інфляційні втрати. У зв`язку з чим, позивач звернувся з вимогою стягнення з відповідача понесених інфляційних втрат та 3 % річних відповідно ст. 625 ЦК України. Загальна сума 3% річних та інфляційних втрат, які поніс позивач у зв`язку з простроченням виконання зобов`язань відповідачем за період прострочення 06.01.2015 року - 15.11.2017 року складає 888 977,98 грн. (складається з 792139,85 грн. - інфляційних втрат та 96838,13 грн. - 3 % річних). Щодо заборгованості відповідача зі сплати додаткового кредиту за договором, зазначає, що рішенням у справі № 22-ц/793/1059/16 визначено суму заборгованості за основним кредитом та частину суми заборгованості за додатковим кредитом відповідно договору станом на момент подання позовної заяви від 05.01.2015 року. 
       Однак відповідно умов договору на забезпечення виконання зобов`язань відповідача ОСОБА_1 щодо страхування заставного майна відповідачу продовжено надання додаткового кредиту відповідно умов договору у період з січня 2015 року по квітень 2018 року. Загальна сума заборгованості за користування додатковим кредитом за виставленими рахунками у період з січня 2015 року по квітень 2018 року склала 442 444 грн. 28 коп. Станом на момент подання даної позовної заяви відповідачем не виконано зобов`язання зі сплати щомісячних платежів, загальна сума боргу зі сплати додаткового кредиту за договором на дату складання даної позовної заяви становить 599 467,80 гри, (складається з суми заборгованості за виставленими рахунками - 442444,28 грн., суми розрахунку 3% річних - 29809,05 гри., суми розрахунку інфляційних втрат 127214,47 грн.).
       Представник позивача ОСОБА_2 просив стягнути з ОСОБА_1 кошти в розмірі 1488445,78 грн., а саме : суму боргу зі сплати Додаткового кредиту за кредитним договором № 50011257 від 03.12.2013 року за період прострочення січень 2015 року по квітень 2018 року, у розмірі 599467,80 грн. (складається з суми заборгованості за виставленими рахунками – 442444,28 грн., вимоги сплати 3% річних в сумі – 29809,05 грн., вимоги сплати інфляційних втрат за час прострочення в сумі – 127214,47 грн.); суму інфляційних втрат та 3% річних за час прострочення виконання зобов`язання зі сплати заборгованості за кредитним договором № 50011257 від 03.12.2013 року (борг за період 03.12.2013 року по 05.01.2015 року) за період прострочення з 06.01.2015 року по 15.11.2017 року – у розмірі 888977,98 грн. (складається з вимоги сплати 3% річних в сумі – 96838,13 грн., вимоги сплати інфляційний втрат за час прострочення в сумі – 792139,85 грн.), а також судові витрати та витрати на правову допомогу.
Заочним рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 28.12.2019 року позов ТОВ «ПоршеМобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та інфляційних втрат за кредитним договором № 50011257 від 03.12.2013 року – задоволено.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ПоршеМобіліті" борг зі сплати додаткового кредиту за кредитним договором № 50011257 від 03.12.2013 року за період прострочення січень 2015 року по квітень 2018 року, у розмірі 599467 (п`ятсот дев`яносто дев`ять тисяч чотириста шістдесят сім) грн. 80 коп., з них, 442444,28 грн. заборгованість за виставленими рахунками, 29809,05 грн. вимога сплати 3% річних, 127214,47 грн. вимога сплати інфляційних втрат за час прострочення.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ПоршеМобіліті" суму інфляційних витрат та 3% річних за час прострочення виконання зобов`язання зі сплати заборгованості за кредитним договором № 50011257 від 03.12.2013 року (борг за період 03.12.2013 року по 05.01.2015 року) за період прострочення з 06.01.2015 року по 15.11.2017 року, у розмірі 888977 (вісімсот вісімдесят вісім тисяч дев`ятсот сімдесят сім) грн. 98 коп., з них, 96838,13 грн. вимоги сплати 3% річних, 792139,85 грн. вимога сплати інфляційних витрат за час прострочення.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ПоршеМобіліті" судові витрати за сплату судового збору в розмірі 22326 (двадцять дві тисячі триста двадцять шість) грн. 69 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 12000 (дванадцять тисяч) грн. 00 коп.
       Не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на заочне рішення до суду апеляційної інстанції.
       В обґрунтування доводів апеляційний скарги ОСОБА_1 зазначає, що індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України – гривня, а не іноземна валюта, яка була предметом договору, а оскільки позивач, розраховуючи суму боргу, виходив із заборгованості в іноземній валюті, перерахованої за курсом до гривні, а відтак не підлягає задоволенню вимога щодо стягнення інфляційних витрат.
       Скаржник звертає увагу, що суд стягує з нього борг зі сплати Додаткового кредиту за кредитним договором № 50011257 від 03.12.2013 року за період прострочення з січня 2015 року по квітень 2018 року у розмірі 599467 грн., хоча суму заборгованості повністю була сплачена 15.11.2017 року, про що суд зазначив у рішенні.
ОСОБА_1 вказує, що відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України , матеріали справи не містять підтверджуючих документів щодо стягнутих з скаржника витрат на правову допомогу в сумі 12 000 грн. 
       Він вважає, що нарахування будь-яких відсотків за користування кредитом, пені, штрафу, 3 % річних, сплата інфляційних витрат та сплата основного боргу додаткового кредиту за кредитним договором № 50011257 від 03.12.2013 року після отримання відповідачем 14.06.2014 року вимоги про повернення суми кредиту та сплати заборгованості є незаконними, оскільки право на нарахування на отримання вищевказаних виплат у позивача було лише до 14.06.2014 року, так як з цієї дати змінилися строки виконання основного зобов?язання, тобто строк дії договору № 50011257 від 13.12.2013 року та додатковий кредит за кредитним договором № 50011257 від 13.12.2013 року закінчився.
       В апеляційні скарзі зазначається, що позовну заяву по даній справі було направлено після квітня 2018 року, тобто трирічний строк позовної давності сплинув ще 15.06.2017 року, а заяви про поновлення строку давності по даній справі не надано.
       У зв?язку з вище зазначеним, ОСОБА_1 просить заочне рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 28.12.2019 року у справі за позовом ТОВ «ПоршеМобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та інфляційних витрат за кредитним договором скасувати. Винести нове рішення, яким у позові ТОВ «ПоршеМобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та інфляційних витрат за кредитним договором відмовити повністю.
07.10.2021 року на адресу Черкаського апеляційного суду від адвоката Здоренка В.Є., який діє в інтересах ТОВ «ПоршеМобіліті», надійшов відзив на апеляційну скаргу.
       У відзиві представник позивача зазначає, що інфляційні втрати нараховані на суму заборгованості за кредитом в розмірі 1078988,10 грн., оскільки відповідно до умов кредитування вимога була пред?явлена у гривні з обчисленням у еквіваленті до іноземної валюти – долару США на момент пред?явлення позову згідно з умовами кредитного договору. Тобто, суми заборгованості, які обчислені у гривні, не були своєчасно сплачені позичальником та відповідно знецінились внаслідок інфляційних процесів, у зв?язку з чим суд першої інстанції прийшов до вірного висновку.
       Представник ТОВ «ПоршеМобіліті» адвокат Здоренко В.Є. звертає увагу, що під час розгляду справи № 691/105/15-ц ТОВ «ПоршеМобіліті» дійсно пред?явив вимогу про стягнення заборгованості за Додатковим кредитом, однак за період з квітня по грудень 2014 року в розмірі 50 635, 35 грн., тоді як при розгляді справи № 691/250/19 ТОВ «ПоршеМобіліті» була пред?явлена вимога про стягнення боргу за додатковим кредитом за період з січня 2015 року по квітень 2018 року на загальну суму 442444, 28 грн., тобто за інший період.
       Представник ТОВ «ПоршеМобіліті» адвокат Здоренко В.Є. вказує, що ОСОБА_1 отримав Додатковий кредит з цільовим призначенням для сплати страхових платежів згідно до договору страхування. При звернені ТОВ «ПоршеМобіліті» до ОСОБА_1 з вимогою достроково повернути кредитні кошти, ТОВ «ПоршеМобіліті» не вимагало дострокового повернення суми додаткового кредиту, а відтак і не відбулось зміни умов, порядку та строку дії кредитування за додатковим кредитом. У пред?явленій вимозі було визначено невиплачену суму основного кредиту, а не додаткового.
       У заперечення доводів апеляційної скарги зазначається, що у постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 340/385/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про правомірність нарахування на суму основної заборгованості індексу інфляції, оскільки позивач скористався свої процесуальним правом обирати валюту зобов?язання та пред?явив вимогу до стягнення заборгованості в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 31.05.2015 року, а з цієї дати валютною заборгованістю стала національна валюта України – гривня, тому нарахування індексу інфляції на таку заборгованість визначено правомірним. Таким чином, обставини, на які посилається скаржник, не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 28.12.2019 року.
       У зв?язку з вище вказаним, представник ТОВ «ПоршеМобіліті» адвокат Здоренко В.Є. просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 28.12.2019 року у справі № 691/250/19 – без змін.
       Сторони повідомлені про дату та час розгляду справи належним чином, що підтверджується даними судових повісток.
       Представник позивача заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги в режимі відео конференції, яке було задоволено судом апеляційної інстанції та адвокат Здоренко В.Є. надавав пояснення суду в режимі відео конференції.
         Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників відповідача, які з?явились в судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість заочного рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши доводи скаржника, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.
       Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення чи змінити його.
        Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду, викладеним у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права. 
       Згідно ст. 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Заочне рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на не повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.
       Вирішуючи спір за задовольняючи вимоги позивача про стягнення заборгованості та інфляційних втрат за кредитних договором від 13.12. 2013 року, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог, вказавши, що відповідачем не виконано зобов`язання в повному обсязі, має місце заборгованість за кредитним договором від 03.12.2013 року, оскільки відповідач не виконав основне зобов`язання, тому суд задовольнив всі вимоги позивача, стягнувши заборгованість із відповідача та інфляційні втрати за час прострочення.
         Колегія суддів апеляційного суду не в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки  вважає, що висновки суду першої інстанції  не  повністю відповідають обставинам справи та вимогам закону, так як судом допущено неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що є підставою для зміни заочного рішення суду  першої інстанції,  виходячи з наступного.         
       Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
       Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
       Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.
       Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 03.12.2013 ТОВ "ПОРШЕ МОБІЛІТІ" та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 50011257, згідно якого позивач зобов`язався надати відповідачу ОСОБА_1 кредит у сумі 463 798, 96 грн., що є еквівалентом 56 204, 43 доларів США на дату укладання договору, строком на 60 місяців, зі змінною процентною з цільовим призначенням - для придбання автомобіля марки Audi, модель Q7, кузов НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2 967 куб. см., рік випуску 2013. Відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачеві кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту, а також інші платежі відповідно до умов кредитного договору. 
Позивач зобов`язався надати відповідачеві ОСОБА_1 . Додатковий кредит у сумі 218 979, 20 грн., що є еквівалентом 26 536, 50 доларів США на дату укладання договору, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою з цільовим призначенням - оплата страхових платежів згідно з договором страхування, укладеним на виконання умов кредитного договору.
       Із матеріалів справи вбачається, що за період судового розгляду, тобто з дати подання позовної заяви 05.01.2015 року до вступу рішення суду у законну силу 16.06.2016 року заборгованість відповідачем ОСОБА_1 сплачена не була. 
        ОСОБА_1 виконав рішення суду та сплатив суму заборгованості лише 15.11.2017 року. 
       Позивач вважає, що за період з 05.01.2015 року по 15.11.2017 року ТОВ «Порше Мобіліті» поніс інфляційні втрати, які підлягають стягненню з відповідача.
       Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. 
       До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Договір є обов?язковим для виконання сторонами у відповідності до статті 629 ЦК України.
Згідно до змісту статті 526 ЦК України зобов?язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. 
За статтею 610 ЦК України порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання). 
       Одним із видів порушення зобов?язання є прострочення - невиконання зобов?язання в обумовлений сторонами строк.
       Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов?язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків.
       Частиною першою статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов?язання.
       Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов?язковим для виконання сторонами.
       Одним із видів порушення зобов?язання є прострочення виконання зобов?язання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов?язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
        З розрахунку заборгованості, наданого позивачем вбачається, що за період з 16.06.2016 року по 15.11.2017 року сума боргу за кредитним договором № 50011257 від 03.12.2013 року становить 1078988,10 грн. 
       За вказаний період сума боргу зі сплати Додаткового кредиту за договором становить 442444,28 грн.
       Відповідно до частин першої та другої статті 524 ЦК України зобов?язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов?язання в іноземній валюті.
       Грошове зобов?язання має бути виконано у гривнях, якщо у зобов?язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (частини перша та друга статті 533 ЦК України).
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що національна валюта України є єдиним законним платіжним засобом на території України, проте вони не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов?язань у національній валюті України з посиланням на еквівалент суми зобов?язання в іноземній валюті.
       Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов?язання, на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
       Плата за прострочення виконання грошового зобов?язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов?язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, у разі прострочення виконання зобов?язання нараховуються 3 % річних відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.
       Таким чином, сума основного боргу ОСОБА_1 за кредитним договором за період з 16.06.2016 року по 15.11.2017 року становить 45890,07 грн., що складається із 3% річних. 
       Сума боргу зі сплати Додаткового кредиту за договором становить 461261,72 грн., що складається із суми боргу – 442444,28 грн. та 3% річних – 18817,44 грн.
Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку обґрунтованість доводів апеляційної скарги в частині щодо відсутності підстав для стягнення інфляційних втрат, тому вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід змінити, апеляційну скаргу задовольнити частково. 
       Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що офіційний курс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. 
        Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України – гривня, а не іноземна валюта, яка була предметом позову, оскільки кредит надавався відповідачу в доларах США, тому не підлягає індексації.
       Посилання позивача, що він розраховував суму боргу, виходячи із заборгованості в іноземній валюті перерахованій за курсом гривні, не підлягає задоволенню щодо вимоги про стягнення інфляційних втрат.
       За встановлених обставин, перевіривши доводи сторін, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слід стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Порше Мобіліті» суму заборгованості за кредитним договором за період з 16.06.2016 року по 15.11.2017 року у розмірі 45890,07 грн. (3% річних) та заборгованість зі сплати додаткового кредиту за договором у розмірі 461261,72 грн., ( сума боргу – 442444,28 грн. та 3% річних – 18817,44 грн.).
       Суд апеляційної інстанції дійшов висновку що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи, спростовуються доводами та посиланнями скаржника в апеляційній скарзі, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що є підставою для зміни рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» підлягають частковому задоволенню.
       Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Тому судові витрати підлягають перерозподілу судом апеляційної інстанції.
       Отже, стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» підлягають судові витрати частково за сплату судового збору в розмірі 717, 85 грн. пропорційно задоволених позовних вимог.
       Стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на користь ОСОБА_1 підлягають судові витрати частково за сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1076, 80 грн. пропорційно задоволених вимог.
       Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» понесені витрати за правничу допомогу частково в розмірі 384 грн.
       Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Заочне рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 28 грудня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та інфляційних втрат за кредитним договором № 50011257 від 03.12.2013 року – змінити, постановити нову постанову.
       Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» задовольнити частково.
       Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» борг зі сплати Додаткового кредиту за кредитним договором № 50011257 від 03.12.2013 року за період прострочення з 16 червня 2016 року по 15 листопада 2017 року на суму 442444,28 грн. – заборгованості за рахунком та 3% річних - 18817, 44 грн., всього - 461261,72 грн.
       Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» 3% річних за час прострочення виконання зобов?язання за кредитним договором за період з 16 червня 2016 року по 15 листопада 2017 року в розмірі 45890,07 грн.
       В задоволенні вимог щодо сплати інфляційних втрат – відмовити.
       Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» судові витрати за сплату судового збору в розмірі 717, 85 грн.
       Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору в розмірі 1076, 80 грн.
       Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» понесені витрати за правничу допомогу в розмірі 384 грн.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного суду протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту постанови, в порядку та за умов, визначених цивільно – процесуальним законодавством.
       Повний текст постанови складений 30.12. 2021 року.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді В.О. Єльцов

В.Г. Бородійчук