ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 грудня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/4370/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Лукманової О.М., Дурасової Ю.В.,     
  
розглянувши у письмовому провадженні  в м. Дніпро апеляційну скаргу     приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2021 р. (суддя Сліпець Н.Є.) в справі     за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни, третя особа  Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», про визнання протиправною та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
23.03.2021 р. ОСОБА_1  звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом    до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни, третя особа  Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», про визнання протиправною та скасування постанови, де просила визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни про відкриття виконавчого провадження № 64612042 від 23.02.2021 р.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2021 р. адміністративний позов задоволений, визнана протиправною та скасована постанова приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни від 23.02.2021 р. про відкриття виконавчого провадження ВП № 64612042.
Рішення суду мотивоване тим, що  у відповідача на час відкриття виконавчого провадження не було доказів проживання чи перебування боржника у виконавчому окрузі міста Києва, в зв`язку з чим оскаржувана постанова прийнята всупереч вимогам чинного законодавства.
Не погодившись з рішення суду, відповідач подав апеляційну скаргу, де просив, скасувати Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2021 р., прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права.
Перевіривши    законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 12.02.2021 р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинений виконавчий напис за №24042 про стягнення з боржника ОСОБА_1  коштів у розмірі 9 354,48 грн. на користь ТОВ «Вердикт Капітал».
На підставі заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про примусове виконання виконавчого напису від 12.02.2021 р. №24042, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. 23.02.2021 р. відкрите виконавче провадження №64612042 у відношенні боржника ОСОБА_1 .
В заяві про примусове виконання виконавчого напису від 22.02.2021 року стягувач просив відкрити за місцем проживання (перебування) боржника виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєвим Олегом Станіславовичем за №24042 від 12.02.2021 р. про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 , коштів у розмірі 9 354,48 грн., а також у випадку встановлення доходу боржника, звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без перевірки його майнового стану за місцем проживання (перебування).
У самому виконавчому написі, а також у заяві про примусове виконання виконавчого напису стягувачем зазначено, що адресою місця реєстрації боржника ОСОБА_1 є  адреса АДРЕСА_1 та адреса  проживання: АДРЕСА_2 .
23.02.2021 р. приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №64612042 з виконання виконавчого напису №24042, виданого 12.02.2021 р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі                         9 354,48 грн.
Судом встановлено, що ОСОБА_1  з 03.09.1979 р. зареєстрована та проживає за адресою:   АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорту, наявною в матеріалах справи.
Крім того, встановлено, що працює та отримує дохід ОСОБА_1 з 02.08.1991 р. у КНП «МКЛ №9» ДМР на посаді бухгалтера, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . 
Встановивши, що приватний виконавець Малкова М.В. здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва, проаналізувавши норми Закону України «Про виконавче провадження», суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки    місце проживання та місце отримання доходів боржника не відноситься до виконавчого округу, на території якого приватний виконавець Малкова М.В. здійснює діяльність, виконавчий документ  прийнятий до виконання відповідачем не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, що обумовило висновок про протиправність постанови про відкриття виконавчого провадження.
                                        Суд апеляційної інстанції визнає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва                         Малковою М.В. відкрите виконавче провадження № 64612042 про примусове виконання виконавчого напису № 24042, виданого 12.02.2021 р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 9 35448 грн.,    про що    прийнята відповідна постанова 23.02.2021 р. 
У постанові про відкриття виконавчого провадження зазначені адреси боржника ОСОБА_1 – АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 .
Судом встановлено, що спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є    Закон України від 02 червня 2016 р. № 1404-VIII «Про виконавче провадження», який набрав чинності 05.10.2016 р.
Частиною 1 статті  18 даного Закону передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
До обов`язків виконавця належить    здійснення заходів примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2 статті 18).
За приписами частини 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 02.06.2016 р. № 1403-VIII.
Відповідно до частин 1 та 2 статті    25 вказаного Закону виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.
Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до    Закону України «Про виконавче провадження»    знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.
Таким чином, приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах виконавчого округу, в якому такий приватний виконавець здійснює діяльність.
В цьому випадку, оскільки боржником є фізична особа, місцем виконання виконавчого напису є    місце проживання, перебування боржника.
При цьому суд зазначає, що приписи частини 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» стосовно можливості прийняття    приватним виконавцем виконавчих документів за місцезнаходженням майна боржника стосуються виконавчих документів, боржником в яких є юридична особа.
Зважаючи на те, що у виконавчому документі зазначене місце реєстрації фізичної особи – боржника, що знаходиться на території Дніпропетровської області, тобто не в межах виконавчого округу, в якому здійснює діяльність відповідач як приватний виконавець, приватний виконавець не мав підстав для прийняття виконавчого документу до виконання через те, що виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання, та    відкривати виконавче провадження.
Відповідно, є обґрунтованим висновок суду першої інстанції про протиправність постанови від 23.02.2021 р. про відкриття виконавчого провадження №    64612042.
В цьому випадку виконавець мав повернути стягувачу виконавчий документ без прийняття до виконання, як це передбачено пунктом 10 частини       4 статті  4 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.    
Доводи апелянта про зазначення у виконавчому документі як місця реєстрації боржника, яке знаходиться в Дніпропетровській області, так й місця фактичного проживання – м. Київ, тобто місце проживання боржника    знаходиться в межах виконавчого округу міста    Києва, суд визнає необґрунтованими.
Відповідно до частини 1 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, визначає Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», відповідно до статті 3 якого місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.
Статтею 6 зазначеного Закону встановлено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.
Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.
Особи, які не проживають за адресою, що зареєстрована як місце їх проживання, більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобов`язання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов`язані письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування.
Тобто, саме зареєстроване місце проживання фізичної особи повинно вважатися місцем проживання для цілей визначення місця виконання рішення.
Посилання відповідача на те, що    стягувач    наділений правом вибору місця виконання рішення, а законодавство не покладає на виконавця обов`язку здійснювати перевірку місця проживання боржника до відкриття виконавчого провадження, в контексті спірних правовідносин є незмістовними з тих підстав, що виконавцем у будь-якому разі    порушені вимоги Закону України  «Про виконавче провадження» в частині відкриття виконавчого провадження не за місцем виконання. 
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись ст. ст.  315,316,321,322,325 КАС України, суд –
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни   - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2021 р.  – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку  протягом тридцяти днів з моменту її виготовлення в повному обсязі.
   
Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 
                               суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова