ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

                                                  Головуючий суддя у першій інстанції: Луцович М.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року	Львів	Справа № 260/1157/21 пров. № А/857/18399/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:                                         Бруновської Н.В.
суддів:                                                   Матковської З.М., Хобор Р.Б.
за участю секретаря судового засідання:          Герман О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закарпатської митниці Держмитслужби на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду  від 10 вересня 2021 року у справі № 260/1157/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці Держмитслужби про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, - 
ВСТАНОВИВ:
02.04.2021р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Закарпатської митниці Держмитслужби, в якому просив суд, стягнути середній заробіток  за час затримки виконання судового рішення за період  01.11.2019р.-31.03.2021р. в розмірі - 122 226,07 грн.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.09.2021р. позов задоволено. 
Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Закарпатська митниця Держмитслужби подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.
Апелянт просить суд, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.09.2021р. скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.
ст.229 КАС України передбачено, що фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 31.10.2019р. позов ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у справі № 260/483/19 - задоволено.
Суд, визнав протиправним та скасував наказ Закарпатської митниці ДФС від 13.03.2019р. №214-о «Про звільнення ОСОБА_1 »
Крім того, суд поновив позивача на посаді державного інспектора відділу митного оформлення №5 митного поста "Лужанка" Закарпатської митниці ДФС з 15.03.2019р.
Також суд, стягнув з Закарпатської митниці ДФС в користь ОСОБА_1 середній  заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15.03.2019р.-31.10.2019р. в розмірі - 49732,20 грн. з відрахуванням податків та зборів.
Рішення суду в частинні поновлення ОСОБА_1 звернено до негайного виконання.
На виконання, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 31.10.2019р. у справі 260/483/19, ОСОБА_1 поновлений на посаді державного інспектора відділу митного оформлення №5 митного поста «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС з 15.03.2019р., що підтверджується наказом Закарпатської митниці ДФС №5-о від 01.04.2021р. «Про поновлення ОСОБА_1 ».
Отже, період затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі становить 01.11.2019р.-31.03.2021р.
ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Із змісту, ст.43 Конституції України видно, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
ст.236 КЗпП України передбачає, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.
Колегія суддів звертає увагу, що зазначені вище норми трудового права не містять застережень, що власник або уповноважений ним орган звільняється від відповідальності за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, що вказують на його бажання поновитися на роботі. 
Згідно з роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України у п.34 постанови від 06.11.1992р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу. 
Як видно з матеріалів справи, рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 31.10.2019р. у справі 260/483/19, позивач поновлений на посаді державного інспектора відділу митного оформлення №5 митного поста «Лужанка » Закарпатської митниці ДФС з 15.03.2019р. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді звернено до негайного виконання. 
Отже, вказане рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі підлягає до негайного виконання Закарпатською митницею ДФС. 
Апеляційний суд наголошує на тому, що негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно виконується не з часу набрання ним законної сили (як це передбачено для переважної більшості судових рішень), а негайно з часу його проголошення (постановлення). 
Аналогічна правова позиція визначена Верховним Судом в судовій практиці у подібних справах, зокрема, у постанові від 09.02.2018р. у справі №П/811/218/14, від 16.02.2018р. у справі №807/2713/13-а.
Однак, незважаючи на вищенаведені обов`язки щодо виконання рішення суду, позивач поновлений на роботі на виконання судового рішення від 31.10.2019р. у справі 260/483/19 суб`єктом владних повноважень не одразу після винесення такого, а тільки наказом від 01.04.2021р. 
Вказана обставина відповідачем не заперечується.
Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив, що період з дня ухвалення Закарпатським окружним адміністративним судом рішення в адміністративній справі 260/483/19 по день фактичного поновлення на посаді є часом затримки виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника.
ст.27 Закону України «Про оплату праці» видно, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Умови обчислення середньої заробітної плати визначаються Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати". (далі - Порядок). 
В абз.3 п.2 Порядку №100 визначено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи із виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. 
Згідно абз.3 п.3 Порядку №100, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. 
п. 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. 
Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
В п.10 Порядку №100 видно, що у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей. Виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати у розрахунковому періоді, за встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу IV порядком визначається середньоденний (годинний) заробіток. У випадках, коли підвищення тарифних ставок і окладів відбулось у періоді, протягом якого за працівником зберігався середній заробіток, за цим заробітком здійснюються нарахування тільки в частині, що стосується днів збереження середньої заробітної плати з дня підвищення тарифних ставок (окладів).
Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020р. №1213 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 8.02.1995р. №100», виключено п.10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. №100, який є нормативною підставою для коригування середнього заробітку.
Зазначена постанова Кабінету Міністрів України від 09.12.2020р. №1213 набрала чинності 12.12.2020р.
Отже, середній заробіток підлягає коригуванню до дати набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020р., а саме: до 12.12.2020р. Після цієї дати застосовується останній скоригований розмір середнього заробітку, а подальші коригування не здійснюються.
Як видно з довідки від 19.04.2019р. №07-70-05/39-986, на дату визначення середньої заробітної плати, посадовий оклад державного інспектора (посада яку обіймав позивач) складав - 3810 грн., а з 01.01.2020р. - посадовий оклад державного інспектора складав - 4230 грн. В подальшому до  31.03.2021р. посадовий оклад державного інспектора не змінювався.
Таким чином, станом на дату початку перебігу строку вимушеного прогулу у зв`язку із затримкою виконання судового рішення - 01.11.2019р. - 31.12.2019р., посадовий оклад посади державного інспектора складав - 3810,00 грн., що підтверджується наказом ДФС України від 20.02.2019р. №133 «Про умови оплати праці працівників ДФС та її територіальних органів» (а.с. 32-34).
Розрахунок заробітної плати ОСОБА_1 за період 01.11.2019р. - 31.12.2019р., здійснюється виходячи із середньоденної заробітної плати в сумі - 39,47 грн., яка розрахована згідно постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» та довідки Закарпатської митниці ДФС про середню заробітну плату від 19.04.2019р. №07-70-05/39-986 
Із змісту листа Міністерства соціальної політики України від 08.08.2018р. №78/0/206-18 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2019 рік» /копія листа додається/ видно, що норма робочого часу при 40 годинному робочому тижні складає: за листопад -168 год; за грудень - 166 годин. (а.с. 50-53).
Отже, всього за період (01.11.2019р. - 31.12.2019р.) норма тривалості робочого часу становить 168+166=334 год., а заробітна плата становить: 334 год. х 39,47 грн. = 13182,98 грн.
В подальшому, з 01.01.2020р. відповідно до штатного розпису Закарпатської митниці Держмитслужби на 2020 рік, затвердженого Головою Державної митної служби України 11.02.2019р. та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.04.2020р. №310 та Наказу Державної митної служби України від 30.04.2020р. №158 «Про посадові оклади посадових осіб та працівників Держмитслужби та її територіальних органів», посадовий оклад посади встановлено в розмірі - 4230 грн., який був незмінний до 31.03.2021р. (згідно доповідних записок Управління бухгалтерського обліку та звітності від 14.04.2021р. №311/7.7-22/19 та №314/7.7-22/19) (а.с. 32-34).
Таким чином, коефіцієнт підвищення посадового окладу в період з 01.01.2020р.-  31.03.2021р. становить: 4230 грн./3810 грн. = 1,11.
Середньогодинний заробіток за посадою ОСОБА_1 з 01.01.2020р. - 31.03.2021р. з урахуванням коефіцієнту підвищення складає: 39,47 грн. х 1,11 - 43,81 грн.
З листа Міністерства соціальної політики України від 29.07.2019р. № 1133/0/206-19 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2020 рік» /копія листа додається/ видно, що норма тривалості робочого часу при 40 годинному робочому тижні за весь 2020 рік становить 2002 години (а.с. 40-44).
Відповідно до листа Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 12.08.2020р. N 3501-06/219 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2021 рік» /копія листа додається/ норма тривалості робочого часу при 40 годинному робочому тижні за січень 2021 складає - 151 год., за лютий -160 год, за березень 176 год. (а.с.45-49).
Отже, за період з 01.01.2020р. - 31.03.2021р. норма тривалості робочого часу становить: 2002 год+151 год+160 год+176 год.=2489 год.
Тобто, середній заробіток за час затримки виконання судового рішення за період 01.01.2020р. - 31.03.2020р. з урахуванням коефіцієнту підвищення складає: 2489 год х 43,81 грн = 109043,09 грн.
Таким чином, середній заробіток за час затримки виконання судового рішення за період з 01.11.2019р. - 31.03.2021р. з врахуванням довідки про середню заробітну плату від 19.04.2019р. №07-70-05/39-986 та відповідних коефіцієнтів коригування посадових окладів становить: 13182,98 грн. + 109043,09 грн. = 122 226,07 грн.
Правильність даного розрахунку апелянт не оспорює.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Закарпатської митниці Держмитслужби діяв не у спосіб визначений законами та Конституцією України. Зокрема, саме з вини вказаного суб`єкта владних повноважень виникла затримки виконання судового рішення в частині поновлення на роботі незаконно звільненого працівника.
Не приймає до уваги за безпідставністю колегія суддів доводи апелянта про те, що позивач не вживав активних дій, ініціативних дій щодо свого поновлення на роботі, що свідчить про відсутність вини суб`єкта владних повноважень в особі Закарпатської митниці Держмитслужби у  затримці виконання судового рішення. Оскільки, чинним законодавством не покладено обов`язок на працівника вчиняти активні дії для свого поновлення. В даній справі рішення суду про поновлення на роботі звернено до негайного виконання. Тому, саме на відповідача покладений обов`язок для виконання судового рішення в частині поновлення на роботі працівника з дати ухвалення судового рішення.
Крім того, невиконання відповідачем протягом тривалого часу рішення суду про поновлення позивача на роботі має наслідком застосування положень ст.236 КЗпП про стягнення з роботодавця середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.  Тобто середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника.
В п.70 рішення у справі "Рисовський проти України" (№29979/04), ЄСПЛ зазначив, що принцип "належного урядування", зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст. Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, п.29).
Також, згідно  п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст.229,308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Закарпатської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2021 року у справі № 260/1157/21- без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. В. Бруновська 	
судді	 	З. М. Матковська 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
          У зв`язку з УКАЗОМ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №64/2022 від 24.02.2022р. «Про введення воєнного стану в Україні» повний текст постанови складено у строк встановлений ч.3 ст.243 КАС України, однак підписаний судом 04.03.2022р.