ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України

12 січня 2022 року
м. Харків

справа №645/12294/13-ц
провадження № 22-ц/818/1589/22

Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого – Пилипчук Н.П.,
суддів – Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря – Гармаш К.В.

учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
заявник: Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Кепітал»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Кепітал» про заміну сторони виконавчого провадження у справі №645/12294/13 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором, з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 травня 2019 року, постановлену суддею Сілантьєвою Е.Є.,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2019 року до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Кепітал» про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором, у якій просив замінити сторону виконавчого провадження з ТОВ “ОТП Факторинг Україна” на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал».

Обґрунтовуючи свою заяву посилався на те, що 20 травня 2014 року Фрунзенський районний суд м. Харкова ухвалив рішення по справі № 645/12294/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором № CL-702/304/2006. 17 вересня 2018 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір Факторингу № 3-09/18, відповідно до якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги щодо заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № CL-702/304/2006.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 травня 2019 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором – задоволено. 
Замінено сторону виконавчого провадження по цивільній справі №645/12294/13-ц за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2  про стягнення боргу за кредитним договором, а саме: замінено стягувача – ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на стягувача – ТОВ «Вердикт Капітал».

В апеляційній скарзі представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження, а саме в частині стягнення солідарно заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за кредитним договором від 28 грудня 2006 року у розмірі 749 264,54грн.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що при розгляді заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні не було залучено ТОВ «ОТП Факторинг Україна», матеріали справи не містять доказів направлення на адресу апелянта процесуальних документів, апелянт не приймав участь та був позбавлений можливості надати пояснення. Зазначає, що ТОВ «Вердикт капітал» є кредитором за кредитним договором № CL-702/304/2006 від 28 грудня 2006 року, дана обставина не оскаржується апелянтом, але судом першої інстанції зроблено помилковий висновок, що лише ТОВ «Вердикт Капітал» є єдиним стягувачем у виконавчому провадженні у цивільній справі №645/12294/13-ц. Вважає вказаний висновок суду першої інстанції хибним, оскільки предметом розгляду справи про стягнення заборгованості були вимоги про стягнення заборгованості за двома кредитними договорами, а саме: кредитним договором №ML702/181/2007 від 25 червня 2007 року у сумі 2 419 405,49 грн. та кредитним договором №CL-702/304/2006 від 28 грудня 2006 року у сумі 749 264, 54 грн. Вказує, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 травня 2014 року по справі №645/12294/13-ц позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено повністю - стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 419 405,49грн. В резолютивній частині рішення судом визначено стягнути заборгованість у розмірі 2 419 405,49грн., тобто за кредитним договором №ML 702/181/2007 від 25 червня 2007 року, оскільки саме за цим кредитним договором були заявлені позовні вимоги у розмірі 2 419 405,49грн. Вважає, що при ухваленні даного рішення судом допущено описку, та не враховано, що якщо позов задоволено у повному обсязі, то стягненню підлягає також сума заборгованості за кредитним договором №CL-702/304/2006 від 28 грудня 2006 року у розмірі 749 264,54грн. Отже, єдиним стягувачем у виконавчому провадження по справі №645/12294/13-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором №ML702/181/2007 від 25 червня 2007 року у розмірі у розмірі 60 301,20доларів США, що станом на 25 листопада 2013 року (1 долар США дорівнював 7,993 грн.) становить 481 987,49грн,- по тілу кредиту; 4 793,54 долара США., що еквівалентно 38 314,77грн. - по нарахованим та не сплаченим відсоткам, 1 899 103,23 грн. - пеня, а всього 2 419 405,49грн. є ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Отже, вказує, що на теперішній час, спірною ухвалою замінено стягувача у виконавчому провадженні №645/12294/13-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором №ML 702/181/2007 від 25 червня 2007 року (права вимоги за яким належить лише Апелянту) у розмірі 2 419 405,49 грн. з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на ТОВ «Вердикт Капітал». Отже, апелянт, як кредитор за кредитним договором №ML 702/181/2007 від 25 червня 2007 року, позбавлений процесуального статусу стягувача у виконавчому провадженні по справі №645/12294/13-ц про стягнення заборгованості у розмірі 2 419 405,49грн.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження суд першої інстанції виходив з того, що до ТОВ «Вердикт Капітал», як до нового стягувача, перейшло від ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором №CL-702/304/2006 від 28 грудня 2006 року.

Проте, погодитися з таким висновком суду колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Так, згідно ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Частинами 1, 2, 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.
Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.
Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Згідно пунктів 12, 13 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова виконавця долучаються до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувачу чи до суду.
Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 травня 2014 року позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором – задоволені.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 2 419 405,49 грн., а також стягнуто судовий збір по 1720 (тисяча сімсот двадцять) грн. 50 коп. з кожного.

07 серпня 2014 року представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» Збицька Е.П. отримала копію рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 травня 2014 року та чотири виконавчі листи.

Звертаючись із вказаною заявою до суду ТОВ «Вердикт Капітал» посилається на те, що 17 вересня 2018 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір Факторингу №3-09/18, відповідно до якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № CL-702/304/2006. Оскільки до них перейшло право вимоги до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за кредитним договором №CL-702/304/2006, вважають, що вони мають право на заміну сторони виконавчого провадження, шляхом заміни стягувача його правонаступником.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (право-попередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно вимог статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Стаття 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази на які посилається ТОВ «Вердикт Капітал» як на підставу для заміни сторони виконавчого провадження, а саме, в матеріалах справи відсутні: договір факторингу, укладений 17 вересня 2018 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал», витяг з додатку до договору факторингу, в якому б було зазначено договори, відносно яких до них перейшло право вимоги, акт прийому-передачі документів і т.і, що не дає можливості апеляційному суду встановити обсяг прав, які набув останній.

Так, із змісту позовних вимог вбачається, що предметом позову була заборгованість за кредитним договором №ML702/181/2007 від 25 червня 2007 року у сумі 2 419 405,49 грн. та кредитним договором №CL-702/304/2006 від 28 грудня 2006 року у сумі 749 264, 54 грн.

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» факт продажу права вимоги за кредитним договором №ML702/181/2007 від 25 червня 2007 року заперечує.

Рішення суду про стягнення заборгованості в розмірі 749 264,54грн. за кредитним договором №CL-702/304/2006 від 28 грудня 2006 року не ухвалено.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» не з`явились, доказів зазначеним обставинам не надали.

З урахуванням викладеного, оскаржувана ухвала суду про задоволення заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони у виконавчому провадженні не може вважатись законною й обґрунтованою.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Кепітал» про заміну сторони виконавчого провадження слід відмовити.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» - задовольнити. 

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 травня 2019 року - скасувати.

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Кепітал» про заміну сторони виконавчого провадження – відмовити.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 21 січня 2022 року.

Головуючий –                                                                                                     Н.П. Пилипчук

Судді –                                                                                                        О.В. Маміна

                                                                                                                       О.Ю. Тичкова