Справа № 449/172/21                                Головуючий у 1 інстанції: Гуняк О.Я. 
Провадження № 22-ц/811/3008/21                 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 
Категорія:

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого судді - Шандри М.М.
суддів: Левика Я.А., Савуляка Р.В.
секретаря: Скакун І.А.
за участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , його представника ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1   на рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 02 червня  2021 року у справі за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2 , Перемишлянської державної нотаріальної контори про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та визнання права власності на частину будинку у порядку спадкування,
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , Перемишлянської державної нотаріальної контори та просила :
- визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане 20 січня 2006 року ОСОБА_4 державним нотаріусом Перемишлянської державної нотаріальної контори Сус У.Й. за реєстраційним номером 111, у частині успадкування ним після смерті ОСОБА_2 1/2 частини будинку з господарськими прибудовами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане 21 листопада 2018 року ОСОБА_2 державним нотаріусом Перемишлянської державної нотаріальної контори Сус У.Й. за реєстраційним номером 4666, у частині успадкування ним після смерті ОСОБА_4 1/2 частини будинку з господарськими прибудовами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частину будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку під літерою "А-1", житловою площею 74,6 квадратних метри, загальною площею 135,6 квадратних метри, з надвірними та господарськими спорудами: цегляна - бутовокам`яна літня кухня "В", глиняно-вальковий дерев`яний сарай "Г", бутово-камяний сарай "Д" цегляний гараж "Е", дерев`яний убиральна" У" та господарські споруди "1-4 К"
В обґрунтування позову покликається на те, що її бабусі, ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , належав будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Після її смерті її батько, ОСОБА_2 , прийняв спадщину, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном (відповідно до ст.549 ЦК УРСР), але не оформив своїх спадкових прав. ІНФОРМАЦІЯ_3 батько помер. 20.01.2006 державним нотаріусом Перемишлянської державної нотаріальної контори Сус У.Й. видано свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , на все майно останнього, сину ОСОБА_4 . Зазначила, що в подальшому після смерті ОСОБА_4 зазначене будинковолодіння, згідно свідоцтва про право на спадщину від 21 листопада 2018 року успадкував його син - ОСОБА_2 , який володіє будинком і на даний час. Покликається на те, що з батьком на момент смерті зареєстровані та проживали його дружина та її мати - ОСОБА_5 , та їхній син і її брат - ОСОБА_4 , що стверджується листом Брюховицької сільської ради №260 від 19 жовтня 2020 року, які згідно зі ст.1261 ЦК є спадкоємцями першої черги. Звертає увагу суду на те, що оскільки з заявою про відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вважаються такими, що прийняли спадщину і зазначений вище будинок вони успадкували у рівних частках. ІНФОРМАЦІЯ_1 мати - ОСОБА_5 померла та за життя свідоцтва не отримала. Вважає, що до складу спадщини після смерті матері ОСОБА_5 входить право на спадщину після смерті батька ОСОБА_2 , тобто право на 1/2 будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім цього покликається на те, що 21 липня 2011 року, у межах встановленого законом строку, звернулася у Перемишлянську державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері та заведено спадкову справу №51459861. Вважає, що в силу ст.ст.1216,1268,1269 ЦК України їй в порядку спадкування після смерті матері належить половина будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В обгрунтування позову покликається на вимоги ст.1301 ЦК України та зважаючи на те, що ОСОБА_4 не мав права на спадкування після смерті ОСОБА_2 всього будинковолодіння, він мав лише право на спадкування половини такого. А також, оскільки таке спадкування безпосередньо порушує її права, є всі підстави для визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, виданого 20.01.2006. Зважаючи на те, що ОСОБА_4 не мав жодних прав на половину будинковолодіння, то ця половина і не могла бути успадкована після його смерті ОСОБА_2 , а тому є всі підстави для визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, виданого 21.11.2018.
Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 02 червня  2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Перемишлянської державної нотаріальної контори про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та визнання права власності на частину будинку у порядку спадкування - відмовлено.
Рішення суду в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення на основі показів свідків, проте покази свідків в даній справі не мають жодного значення для правильного вирішення даного спору. Вважає, що оскільки права матері на спадкове майно не належать до таких, що припиняються внаслідок її смерті, до апелянта, як до спадкоємиці, перейшло право на 1/2 частини будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку та інших господарських споруд. При цьому, наявність оскаржуваних свідоцтв про право на спадщину від 20 січня 2006 року та від 21 листопада 2018 року порушує її право на реєстрацію успадкованого від матері майна та на розпорядження ним. Таким чином, твердження суду першої інстанції про те, що її право, за захистом якого вона звернулася до суду, не було порушене, не відповідає дійсності. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
18.10.2021 представник ОСОБА_2 - ОСОБА_7 подав відзив на апеляційну скаргу позивачки. У своєму відзиві зазначає, що ОСОБА_4 , який заявив своє право на спадщину у встановленому законом порядку, 20.01.2006 видано свідоцтво на спадщину за законом на житловий будинок в АДРЕСА_1 . Стверджує, що з моменту видачі свідоцтва на спадщину ОСОБА_4 , ОСОБА_5 знала про те, що її син, ОСОБА_4 , прийняв спадщину.
Вказує, що ОСОБА_5 не чинила жодних дій для оформлення спадщини чи оскарження свідоцтва на спадщину, виданого ОСОБА_4 , адже знала, що ОСОБА_2 бажав, щоб будинок був успадкований ОСОБА_4 . Вказані обставини були підтверджені показаннями свідків: ОСОБА_4 (матір Відповідача), ОСОБА_8 (односельчанинка ОСОБА_5 ), ОСОБА_9 (сусідка), ОСОБА_10 (сусід). Такий юридичний факт як обізнаність ОСОБА_5 про спадкування ОСОБА_4 будинку, враховуючи значний проміжок часу, практично не можливо встановити доказами іншими, ніж показання безпосередніх свідків цих подій. Вважає, що суд першої інстанції комплексно дослідивши показання усіх свідків дійшов до правильного висновку про обізнаність ОСОБА_5 про спадкування ОСОБА_4 спадкового майна.
Також, звертає увагу, що позивач не скористалася своїм процесуальним правом на виклик у судове засідання своїх свідків, які могли б спростувати наведене.
Не менш важливим, на думку сторони відповідача, є те, що ОСОБА_5 , у разі, якщо б вона вважала, що її права є порушені, мала можливість протягом трьох років захистити їх у судовому порядку.
Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивачки ОСОБА_1 в підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.
Згідно із ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам закону оскаржуване рішення суду відповідає в повній мірі.
Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування одержують спадкоємці за законом, коло яких визначено ст.ст.1261-1265 цього Кодексу.
У відповідності до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК).
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК).
Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 відкрилась спадщина після смерті ОСОБА_2 , батька позивачки, який на момент смерті проживав у будинку АДРЕСА_1 .
Позивачка ОСОБА_1 після смерті свого батька ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадщину не прийняла, оскільки на момент його смерті не була зареєстрована та не проживала у господарстві спадкодавця, також у встановлений законом шестимісячний строк не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття такої спадщини. 
Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв його син, брат позивачки - ОСОБА_4 . 20.01.2006 державним нотаріусом Перемишлянської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого спадкоємцем майна ОСОБА_2 , є його син ОСОБА_4 , 1960 р.н. Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з житлового будинку з відповідними господарськими спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 на земельній ділянці з присадибних земель Брюховицької сільської ради та належав ОСОБА_6 матері спадкодавця, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем за законом був спадкодавець ОСОБА_2 , її син, який прийняв фактично спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Брюховицької сільської ради 10.07.2005, згідно рішення цього ж виконкому від 17.03.2005 №13 (а.с.16).
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла - ОСОБА_5 , мати позивачки та ОСОБА_4 , дружина ОСОБА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_4 , після його смерті відкрилася спадщина.
21.11.2018 державним нотаріусом Перемишлянської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом, спадкова справа №6/2017, зареєстровано в реєстрі за №4666, згідно якого, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_4 , 1960 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , є його син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з житлового будинку з відповідними господарськими спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 , котрий належав померлому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Перемишлянською державною нотаріальною конторою 20.01.2006 за реєстровим №111 (а.с.15).
Згідно довідки Брюховицької сільської ради №260 від 19.10.2020, за адресою АДРЕСА_1, станом на день смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 були зареєстровані: ОСОБА_5 ,1928р.н., ОСОБА_4 , 1960 р.н., ОСОБА_11 ,1990 р.н., ОСОБА_2 ,1991р.н., ОСОБА_12 ,1967р.н. Стосовно проживаючих, в тому числі фактично на 18.02.2005 в розпорядженні сільської ради немає (а.с.17)
Згідно витягу №27573645 від 21 липня 2011 року ОСОБА_1 звернулася в Перемишлянську державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері. Заведено спадкову справу №51459861 (а.с.18).
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилалася на те, що вона є спадкоємцем першої черги після смерті своєї матері - ОСОБА_5 , яка в силу ч.3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину після смерті свого чоловіка - ОСОБА_2 , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується відповідною довідкою сільської ради та протягом строку, встановленого законом не відмовилася від спадщини. 
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до ч.2 ст. 80, ст. 89 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Встановлено, що ОСОБА_5 , мати позивачки, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала у спірному житловому будинку до часу смерті, разом із чоловіком - ОСОБА_2 , сином - ОСОБА_4 , який прийняв спадщину після смерті батька - ОСОБА_2 та онуком - ОСОБА_2 , який прийняв спадщину після смерті батька - ОСОБА_4 , про що свідчить довідка виконавчого комітету Брюховицької сільської ради (а.с.17). Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_5 знала про прийняття спадщини після смерті її чоловіка - ОСОБА_2 , її сином ОСОБА_4 , про що свідчать покази свідків, які допитані в судовому засідання районного суду. При цьому, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_5 не зверталася ні до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, ні до суду з позовом про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.01.2006. Також, колегія суддів додатково звертає увагу, що ОСОБА_5 за життя не склала заповіту, в якому б розпорядилася належним їй майном.
За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, а доводи позивачки матеріалами справи не підтверджуються.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 

ПОСТАНОВИЛА:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.        
       Рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 02 червня  2021 року залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
       Повний текст постанови складено:04.04.2022.

Головуючий 

       Судді