Ухвала
 
20 грудня 2021 року
м. Київ
 
справа № 754/15314/19
провадження № 61-16854ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,
 
розглянувши касаційну скаргу адвоката Грушки Володимира Ігоровича як представника ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду           м. Києва від 07 вересня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду               від 22 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь неустойку в розмірі 15 039 490,90 грн,                   3 % річних від простроченої суми, що становить 161 578, 74 грн та штраф у розмірі          1 026 902,82 грн.
 
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із зустрічним позовом, в якому просили визнати договір позики недійсним.
 
Деснянський районний суд м. Києва рішенням від 07 вересня 2020 року, з урахуванням ухвали від 23 вересня 2020 року про виправлення описки, позов ОСОБА_1 задовольнив частково. Стягнув солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3 % річних у розмірі 161 578,74 грн. В задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки та штрафу відмовив. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовив. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.
 
ОСОБА_1 не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції оскаржив його до апеляційного суду лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки та штрафу.
 
Київський апеляційний суд постановою від 22 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішення Деснянського районного суду               м. Києва від 07 вересня 2020 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки (пені) та штрафу - без змін.
 
13 жовтня 2021 року адвокат Грушка В. І. як представник ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 вересня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду            від 22 грудня 2020 року з пропуском строку на касаційне оскарження.
 
Адвокат Грушка В. І. як представник ОСОБА_1 звернувся з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивовано тим, що в судовому засіданні апеляційного суду 22 грудня 2020 року було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення. Після її проголошення ОСОБА_1 в порядку частини четвертої статті 272 ЦПК України подав до апеляційного суду заяву про видачу йому повного судового рішення під розписку безпосередньо в суді. Заява подавалася одразу після закінчення судового засідання в одному екземплярі.                    30 грудня 2020 року ОСОБА_1 отримав в приміщенні апеляційного суду оскаржувану постанову апеляційного суду від 22 грудня 2020 року під розписку. Проте, як виявилось пізніше, в процесі ознайомлення з матеріалами справи, Київський апеляційний суд не долучив до них заяву ОСОБА_1 від 22 грудня               2020 року про видачу повного судового рішення з розпискою про його отримання. Саме, тому надати докази отримання постанови Київського апеляційного суду             від 22 грудня 2020 року саме 30 грудня 2020 року суду касаційної інстанції не видавалося можливим. У зв`язку з цим, адвокат Грушка В. І. 20 лютого 2021 року звернувся до апеляційного суду з листом, в якому просив видати довідку щодо дати отримання постанови апеляційного суду від 22 грудня 2020 року. Лише 07 жовтня 2021 року адвокат Грушка В. І. отримав наручно лист Київського апеляційного суду від 30 серпня 2021 року № 0606/2570/2021, в якому зазначалось, шо відповідно до відомостей АСЕД «Апеляція» ОСОБА_1 30 грудня 2020 року в приміщенні апеляційного суду отримав копію оскаржуваної постанови апеляційного суду                        від 22 грудня 2020 року.
 
На підтвердження наведеного заявником надано копію листа Київського апеляційного суду від 30 серпня 2021 року № 0606/2570/2021, з якого видно, що            30 грудня 2020 року ОСОБА_1 в приміщенні суду отримав копію постанови Київського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року у відповідності до раніше поданої заяви від 22 грудня 2020 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року визнано підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 вересня 2020 року та постанови Київського апеляційного суду  від 22 грудня 2020 року за клопотанням адвоката Грушки В. І. як представника   ОСОБА_1 неповажними. Касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення ухвали, а саме - заявнику слід було надати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням поважних підстав для його поновлення та наданням відповідних доказів, а також надати уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено конкретну обов`язкову підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), та надати копії скарги відповідно до кількості учасників справи, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.
 
Залишаючи касаційну скаргу адвоката Грушки В. І. як представника ОСОБА_1 без руху у зв`язку з пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження, Верховний Суд виходив з того, що посилання заявника на те, що оскаржувану постанову апеляційного суду від 22 грудня 2020 року отримано ОСОБА_1                     30 грудня 2020 року, а також те, що лише 07 жовтня 2021 року адвокат Грушка В. І. отримав наручно лист Київського апеляційного суду від 30 серпня 2021 року                           № 0606/2570/2021, не може бути визнано поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження, оскільки звертаючись 13 жовтня 2021 року вдруге з касаційною скаргою заявник не вказав причини, що заважали (унеможливлювали) ОСОБА_1 звернутися з цією касаційною скаргою негайно після отримання ним                23 червня 2021 року ухвали Верховного Суду від 04 червня 2021 року про повернення його попередньої касаційної скарги.
 
Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, за ідентифікатором поштового відділення 0306307552940 ОСОБА_4 отримав вказану ухвалу 04 листопада 2021 року.
 
На виконання вимог вказаної ухвали адвокат Грушка В. І. як представник            ОСОБА_1 подав 11 листопада 2021 року до Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги, в якій заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, та нову редакцію касаційної скарги.
 
Ухвалою Верховного Суду від 16 листопада 2021 року заяву адвоката Грушки В. І. як представника ОСОБА_1 про усунення недоліків касаційної скарги, в якій заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, повернуто заявнику без розгляду у зв`язку з тим, що вона не підписана особою, яка її подала. Продовжено адвокату Грушку В. І. як представнику ОСОБА_1 строк для усунення зазначених недоліків касаційної скарги десять днів з дня отримання цієї ухвали, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.
 
23 листопада 2021 року на виконання вимог вказаної ухвали адвокат Грушка В. І. як представник ОСОБА_1 подав до Верховного Суду нову редакцію касаційної скарги та заяву про усунення недоліків касаційної скарги, в якій заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивовано тим, що оскільки Київський апеляційний суд не долучив до матеріалів справи заяву ОСОБА_1              від 22 грудня 2020 року про видачу повного судового рішення з розпискою про його отримання, тому надати докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваної постанови апеляційного суду від 22 грудня 2020 року не виявлялось можливим. У зв`язку з цим, адвокатом Грушкою В. І. було направлено запит до апеляційного суду щодо надання інформації про дату отримання ОСОБА_1 оскаржуваного судового рішення від 22 грудня 2020 року. Також, отримавши                        23 червня 2021 року копію ухвали Верховного Суду від 04 червня 2021 року про повернення касаційної скарги, ОСОБА_1 не міг негайно звернутися з цією касаційною скаргою, оскільки апеляційним судом все ще не була надана відповідь, яка б підтверджувала факт і дату отримання ним оскаржуваної постанови. Після отримання відповіді, касаційна скарга була вдруге подана до суду касаційної інстанції.
 
Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.
 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
 
Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.
 
Рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
 
Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року). Внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA,                 № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).
 
Наведені адвокатом Грушкою В. І. як представником ОСОБА_1 причини пропуску процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень не дають достатніх підстав для визнання їх поважними з огляду на таке.
 
З матеріалів касаційного провадження видно, що 22 січня 2021 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 вересня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року, в якій зазначав, що копію постанови апеляційного суду від 22 грудня 2020 року він отримав 30 грудня                    2020 року. Проте, письмових доказів на підтвердження даної обставини не надав, а також питання про поновлення строку на касаційне оскарження не порушував.
 
Ухвалою Верховного Суду від 15 лютого 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків десять днів з дня отримання ухвали, а саме - заявнику необхідно було надати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження та надати докази на підтвердження наведених обставин пропуску строку, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду. 
 
На виконання вимог ухвали суду касаційної інстанції, ОСОБА_1 подав заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, в якій зазначав, що повний текст постанови Київського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року ним отримано 20 січня 2021 року, про що надав копію заяви від 13 січня 2021 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 31 березня 2021 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, вказаний в ухвалі Верховного Суду від 15 лютого 2021 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали, а саме - заявнику необхідно було надати суду касаційної інстанції належні та допустимі докази на підтвердження отримання ним оскаржуваної постанови Київського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року саме 30 грудня 2020 року, про що він зазначав у тексті касаційної скарги, або надати докази щодо недотримання апеляційним судом вимог, встановлених статтею 272 ЦПК України, щодо порядку видачі або направлення копій судових рішень, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду
 
На виконання вимог ухвали суду ОСОБА_1 подав заяву про  поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, в якій зазначав, що в судовому засіданні    22 грудня 2020 року було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення. 30 грудня 2020 року він у приміщенні апеляційного суду отримав повний текст судового рішення, про що зробив відповідний запис. Проте, як виявилось, у процесі ознайомлення з матеріалами справи, апеляційний суд не долучив до справи його заяву від 22 грудня 2020 року про отримання ним 30 грудня 2020 року повного тексту оскаржуваної постанови апеляційного суду. Надати докази отримання постанови Київського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року саме     30 грудня 2020 року не є можливим. Повторне отримання судових рішень відбулось 20 січня 2021 року, докази щодо підтвердження даної обставини додавались до попередньої заяви про поновлення строку. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 04 червня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 вересня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року повернуто заявнику.
 
16 червня 2021 року за вих. № 27236/0/222-21 копія ухвали Верховного Суду                  від 04 червня 2021 року була направлена на адресу ОСОБА_1 та отримана ним      23 червня 2021 року згідно з рекомендованим повідомленням про вручення за штрихкодовим ідентифікатором 0306306913826.
 
З доданої копії листа Київського апеляційного суду від 30 серпня 2021 року                           № 0606/237/2021 видно, що адвокату Грушку В. І. на електронну пошту advocate.grushka@proto№mail.com було надіслано відповідь на його запит, в якій зазначено, що ОСОБА_1 30 грудня 2020 року в приміщенні суду отримав копію постанови Київського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року у відповідності до раніше поданої заяви від 22 грудня 2020 року.
 
Отже, посилання адвоката Грушки В. І. як представника ОСОБА_1 на те, що лише після отримання листа апеляційного суду від 30 серпня 2021 року № 0606/237/2021 він вдруге зміг звернутися з касаційною скаргою, не може бути визнано поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження, оскільки вказаний лист апеляційного суду було надіслано на електронну адресу адвоката Грушки В. І.                     у серпні 2021 року, а вдруге з касаційною скаргою заявник звернувся до суду касаційної інстанції лише 13 жовтня 2021 року. Доказів того, що адвокат Грушка В. І. не отримував вказаний лист електронною поштою не надано, як і не надано доказів того, що він його отримав наручно в суді апеляційної інстанції лише 07 жовтня           2021 року.
 
Пункт 6 частини другої статті 43 ЦПК України визначає, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
 
Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.
 
Норми, які регулюють строки подання скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьев проти України»).
 
Наведені заявником причини пропуску процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень не дають достатніх підстав для визнання їх поважними, оскільки заявником не наведено розумних пояснень щодо пропуску строку звернення з касаційною скаргою, а також не надано жодних належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку. Інших підстав поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження заявником не наведено.
 
Відповідно до частини третьої статті 393, пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.
 
Оскільки наведені у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень підстави для поновлення цього строку є неповажними, а безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
 
Керуючись статтями 260, 393, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Грушки Володимира Ігоровича як представника ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 вересня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                           А. Ю. Зайцев
            
                                                                                                                      Є. В. Коротенко
            
                                                                                                                      М. Ю. Тітов