ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/8083/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Лобан Д.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  02 лютого 2022 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Черпіцької Л.Т., суддів: Пилипенко О.Є., Собківа Я.М., за участю секретаря: Ворони Д.О. розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду  від 04 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просила суд:
визнати незаконною відмову Головного управління Пенсійного Фонду України в Чернігівській області в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугою років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років з 02.07.2021.
Позовні вимоги мотивовано тим, що органом Пенсійного фонду протиправно, на підставі хибного висновку щодо не підтвердження наданими документами спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «е» статті 55 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ), відмовлено у призначенні такої пенсії. Так, за посиланням позивача, вона має право на зарахування роботи  на посаді вчителя початкових класів філіалу середньої школи №28 м. Чернігів на базі лікувального закладу «Обласний туберкульозний диспансер» до стажу роботи у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону №1788-ХІІ. 
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року позов задоволено:
визнано незаконною відмову Головного управління Пенсійного Фонду України в Чернігівській області в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугою років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;
зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи позивача з 16.09.1994 по 31.08.2020 на посаді вчителя початкових класів філіалу середньої школи № 28 м. Чернігова на базі лікувального закладу «Обласний туберкульозний диспансер» у подвійному розмірі відповідно до положень ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (з відрахуванням днів відпустки без збереження заробітної плати) та призначити і виплачувати позивачу пенсію за вислугу років відповідно пункту "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 02.07.2021 (з дня звернення із заявою про призначення пенсії).
У поданій апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріали справи, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , з 16.09.1994 по 31.08.2020 працювала на посаді вчителя початкових класів філіалу середньої школи № 28 м. Чернігова на базі лікувального закладу «Обласний туберкульозний диспансер», в якій навчались діти, які знаходились на довготривалому лікуванні в зазначеному закладі. Загальний спеціальний стаж роботи при застосуванні  статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» становить 51 рік 02 місяці 28 днів. Загальний страховий стаж на момент розгляду справи судом першої інстанції становить тридцять років 01 місяць 09 днів.
02.07.2021 позивач звернулась до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Чернігівській області з проханням призначити пенсію за віком за вислугою років згідно п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Листом від 13.07.2021 №2500-0205-8/36107 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області позивачеві відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Не погоджуючись із зазначеною відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов виходив з наявності  підстав для обрахунку стажу роботи позивача на посаді вчителя початкових класів філіалу середньої школи № 28 м. Чернігова на базі лікувального закладу «Обласний туберкульозний диспансер» у пільговому обчисленні відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та дотримання позивачем інших умов для призначення пенсії відповідно до положень пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного суду України від 04.06.2019 № 2-р/2019.
Апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області мотивована помилковістю висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для зарахування стажу роботи позивача на посаді вчительки початкових класів у пільговому обчисленні відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Так, за посиланням відповідача спеціальних стаж позивача становить 23 роки 26 днів. Також органом Пенсійного фонду зазначено, що згідно з пунктом 2-1 Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV) позивач для призначення пенсії за вислугу років відповідно до статі 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» мала б мати необхідний спеціальний стаж на день набрання чинності Законом №1058-ІV, тобто станом на 11.10.2017. Додатково, органом Пенсійного фонду наголошено на тому, що суд першої інстанції, зобов`язуючи відповідача призначити позивачеві пенсію, фактично перебрав на себе повноваження, які віднесено до виключної компетенції Пенсійного фонду України. 
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів апеляційного суду, виходячи з меж апеляційного перегляду, встановлених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується із позицією суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 2-1 Перехідних положень Закону №1058-IV, особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений ст.ст. 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Абзацами 1, 2 и. 16 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV  встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.
Відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 01.04.2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 01.04.2015 по 31.03.2016 - не менше 25 років 6 місяців; з 01.04.2016 по 31.03.2017 - не менше 26 років; з 01.04.2017 по 31.03.2018 - не менше 26 років 6 місяців; з 01.04.2018 по 31.03.2019 - не менше 27 років; з 01.04.2019 по 31.03.2020 - не менше 27 років 6 місяців; з 01.04.2020 по 31.03.2021 - не менше 28 років; з 01.04.2021 по 31.03.2022 - не менше 28 років 6 місяців; з 01.04.2022 по 31.03.2023 - не менше 29 років; з 01.04.2023 по 31.03.2024 - не менше 29 років 6 місяців; з 01.04.2024 або після цієї дати - не менше 30 років.
До досягнення віку, встановленого абз. 1 п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення: які в період до 01.01.2016 мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту; 1971 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку: 50 років - які народилися з 01.01.1966 по 30.06.1966; 50 років 6 місяців - які народилися з 01.07.1966 по 31.12.1966; 51 рік - які народилися з 01.01.1967 по 30.06.1967; 51 рік 6 місяців - які народилися з 01.07.1967 по 31.12.1967; 52 роки - які народилися з 01.01.1968 по 30.06.1968; 52 роки 6 місяців - які народилися з 01.07.1968 по 31.12.1968; 53 роки - які народилися з 01.01.1969 по 30.06.1969; 53 роки 6 місяців - які народилися з 01.07.1969 по 31.12.1969; 54 роки - які народилися з 01.01.1970 по 30.06.1970; 54 роки 6 місяців - які народилися з 01.07.1969 по 31.12.1970; 55 років - які народилися з 01.01.1971.
Рішенням Конституційного Суду України від  04.06.2019 №2-р/2019 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ст. 55 Закону №1788 зі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII. 
Таким чином, з 04.06.2019 відновили свою дію положення пункту «е» статті 55 Закону №1788-ХІІ, відповідно до яких право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Перелік закладів та установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909.
Згідно із вказаним Переліком до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються, зокрема, періоди роботи у санаторіях, диспансерах, дитячих відділеннях в лікарнях тощо на посадах вчителів, вихователів, логопедів тощо.
Згідно з приміткою 2 Переліку робота за спеціальністю в установах і на посадах, передбачених цим Переліком, дає право на пенсію незалежно від форм власності або підвідомчої підпорядкованості цих закладів і установ.
Статтею 60 Закону №1788-ХІІ встановлено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Відповідно до статті  1 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» протитуберкульозні заклади - лікувально-профілактичні заклади охорони здоров`я (протитуберкульозні диспансери, лікарні, санаторно-курортні й інші заклади) чи їхні структурні підрозділи, у яких надається медична допомога хворим на туберкульоз.
Перелік протитуберкульозних закладів затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України № 514 від 16.07.2009.
Відповідно до вказаного наказу (підпункт 1.2), до протитуберкульозних закладів відносяться, зокрема, санаторно-курортні заклади:
- санаторій (протитуберкульозний, туберкульозний, спеціалізований, спеціальний, зокрема дитячий (у т. ч. дитячі, однопрофільні, багатопрофільні, спеціалізовані)).
Відповідно до Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» від 05.07.2001 № 2586-111 заклади охорони здоров`я, які призначені для лікування хворих на туберкульоз (протитуберкульозні лікарні, диспансери, санаторії, клініки та відділення), включені до переліку інфекційних закладів, робота в яких дає право на зарахування стажу у подвійному розмірі.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що робота у дитячому протитуберкульозному санаторії, протитуберкульозному диспансері, медичному центрі соціально значущих та небезпечних хвороб дає право на призначення пенсії за вислугу років та на зарахування стажу роботи у цих закладах у подвійному розмірі.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено що ОСОБА_1 з 16.09.1994 по 31.08.2020 працювала на посаді вчителя початкових класів філіалу середньої школи № 28 м. Чернігова на базі лікувального закладу «Обласний туберкульозний диспансер», в якій навчались діти, які знаходились на довготривалому лікуванні в указаному вище закладі. Виконуваний позивачем характер роботи безпосередньо пов`язаний з вихованням дітей.
Зазначене підтверджується довідками управління освіти Чернігівської міської ради від 29.06.2021, 30.06.2021, трудовою книжкою ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , виданої 22.10.1994, копії яких наявні у матеріалах справи.
Таким чином, оскільки   ОСОБА_1 з 16.09.1994 по 31.08.2020, тобто більше 25 років пропрацювала вчителем початкових класів у лікувальних установах, робота в яких відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зараховується у подвійному розмірі, спеціальний стаж роботи позивача складає понад 51 рік.
За вказаних обставин, колегія суддів апеляційного суду погоджується із позицією суду першої інстанції щодо протиправності відмови органу Пенсійного фонду у призначенні пенсії позивачу з мотивів не підтвердження нею необхідного спеціального стажу, у зв`язку з чим погоджується із позицією суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову.
Так само, колегія суддів вказує на необґрунтованість посилання заявника апеляційної скарги на порушення судом першої інстанції норм процесуального права при обранні способу захисту порушених прав позивача. 
Колегія суддів зазначає, що зобов`язуючи орган Пенсійного фонду призначити позивачеві пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд першої інстанції обрав такий спосіб захисту порушених прав позивача, який є ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Судом апеляційної інстанції також встановлено, що згідно з листом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 13.07.2021 №2500-0205-8/36107 позивачеві відмовлено у призначенні пенсії виключно з мотивів відсутності необхідного спеціального стажу роботи за вислугу років, підтвердженого в установленому законодавством порядку. 
Обставини наявності або ж відсутності необхідного спеціального стажу роботи були предметом розгляду даної справи. Судом першої інстанції встановлено та судом апеляційної інстанції підтверджено наявність у позивача необхідного стажу роботи. Інших обставин щодо недотримання позивачем при зверненні до органу Пенсійного фонду умов для призначення пенсії на підставі пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відповідачем не обґрунтовано.
За вказаних обставин, колегія суддів погоджується із позицією суду першої інстанції щодо належності обраного судом способу відновлення порушених прав позивача. 
Крім того, колегія суддів вказує на необґрунтованість посилання органу Пенсійного фонду як на підтвердження неналежності обраного судом способу захисту прав позивача на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 04.04.2019 у справі №204/362/17, оскільки у вказаній справі суди,  зобов`язуючи орган Пенсійного фонду розглянути подану позивачем заяву про призначення пенсії, виходили з відсутності факту розгляду поданої позивачем заяви взагалі, що не відповідає обставинам, які є предметом розгляду у вказаній справі. 
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи, що судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а також зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для залишення поданої апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного судового рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду  від 04 жовтня 2021 року - без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Повний текст постанови виготовлено 02 лютого 2022 року.

Головуючий суддя Судді:	Л.Т. Черпіцька О.Є. Пилипенко Я.М. Собків