П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

03 лютого 2022 р.	м.Одеса	Справа № 400/908/21	

Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.
Місце та час укладення судового рішення « 11:52», м. Миколаїв
Повний текст судового рішення складений 02.07.2021р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі  колегії суддів:
головуючого судді Крусяна А.В.,
суддів Єщенка О.В., Яковлєва О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Держпраці у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма Споруда» до Управління Держпраці у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,  - 

В С Т А Н О В И В:

24.02.2021р.товариство з обмеженою відповідальністю (надалі - ТОВ) «Будівельна фірма Споруда» звернулося до суду з позовом до Управління Держпраці у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови від 05.02.2021р. №МК15295/441/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу у розмірі 1700000грн., за порушення вимог ст.ст.21, 24 КЗпП України, а саме за фактичний допуск 34 працівників до роботи без оформлення трудових договорів (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повного робочого часу, установленого на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків.
В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що висновки інспекційного відвідування є необґрунтованими, оскільки не ґрунтуються на належних доказах, а тому оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 15.06.2021р. позов задоволений з підстав того, що відповідачем не доведено правомірності свого рішення стосовно використання позивачем праці робітників без оформлення трудових договорів.
Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні  позовних вимог.
Апелянт зазначає, що матеріали справи містять належні докази про залучення ТОВ «Будівельна фірма Споруда» у період з липня по листопад 2020р. до робіт 34 фізичних особи із систематичним виконанням трудових функцій працівників робітничих професій для виконання господарської діяльності підприємства на об`єкті будівництва без укладення трудових договорів, що свідчить про порушення вимог ст.21 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015р. №413.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість постанови суду в межах  доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів  вважає, що вона підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що на підставі листа 4 відділу 7 управління департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України від 28.10.2020р. №17/7/4-3720, Управлінням Держпраці у Миколаївській області виданий наказ від 02.11.2020р. №351 щодо проведення інспекційного відвідування за додержанням вимог законодавства про працю суб`єктів господарювання Миколаївської області згідно з додатком, зокрема, ТОВ «Будівельна фірма Споруда» у термін з 03.11.2020р. по 16.11.2020р. /т.3 а.с.11-12, 35/
В період з 03.11.2020р. по 16.11.2020р. інспектором праці, на підставі направлення на здійснення інспекційного відвідування №519, здійснено інспекційне відвідування позивача, який зареєстровано за адресою: м. Миколаїв, пров. 2-й Ковальський, 22-а, фактична адреса: м. Миколаїв, вул. Кузнецька, 56, за результатами проведення якого складено акт №МК15295/441/АВ від 16.11.2020р. 
Вказаним актом інспекційного відвідування встановлено порушення позивачем ч.1 ст.21, ч.3 ст.24 Кодексу Законів про працю України (надалі - КЗпП України), постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015р. №413, а саме залучення в період з липня по листопад 2020р. до робіт 34 фізичні особи із систематичним виконанням трудових функцій працівників робітничих професій для виконання господарської діяльності підприємства на об`єкті будівництва без укладення трудових договорів. Вищезазначений акт вручено директору ТОВ «Будівельна фірма Споруда» 19.11.2021р. /т.3 а.с.36-39, 218/
24.12.2020р. Управлінням Держпраці у Миколаївській області вручено ТОВ «Будівельна фірма Споруда» повідомлення про розгляд справи щодо вирішення питання про накладення штрафу  №16/9599, в якому зазначено, що розгляд справи про накладення штрафу на ТОВ «Будівельна фірма Споруда» відбудеться протягом 45-денного строку, починаючи з 24.12.2020р. шляхом дослідження матеріалів і вирішення питання щодо наявності підстав для накладення штрафу. Вищезазначене повідомлення отримано позивачем 30.12.2020р. /т.3 а.с.40/
Постановою Управління Держпраці у Миколаївській області  від 05.02.2021р. №МК15295/441/АВ/П/ТД-ФС накладено на ТОВ «Будівельна фірма Споруда» штраф у розмірі 1700000грн. за порушення вимог ст.ст.21, 24 КЗпП України, а саме за фактичний допуск 34 працівників до роботи без оформлення трудових договорів (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повного робочого часу, установленого на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків. /т.3 а.с.42-45/
Не погоджуючись з вищезазначеною постановою про накладення штрафу за порушення трудового законодавства  позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Відповідно до положень  ст.259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.
Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених  Конвенцією Міжнародної організації праці №81 1947р. про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 08.09.2004р.  №1985-IV,  Конвенцією Міжнародної організації праці №129 1969р. про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 08.092004р.  №1986-IV, та Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019р. №823 (надалі - Порядок №823).
Відповідно до п.2 Порядку №295 заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.
Згідно з п.1 Положення про Управління Держпраці у Миколаївській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 03.08.2018р. №84 Управління є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується. Повноваження Управління поширюються на територію Миколаївської області.
Відповідно до підпункту 3 п.5 Порядку №823 підставою для здійснення інспекційних відвідувань є рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.
Так, підставою прийняття наказу Управління Держпраці у Миколаївській області від 02.11.2020р. №351 слугувала інформація, з інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, а саме лист 4 відділу 7 управління департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України від 28.10.2020р. №17/7/4-3720 про повідомлення щодо виявлення порушень законодавства України про працю. /т.3 а.с.11-35/
Вимогами ч.1 ст.12 Конвенції Міжнародної організації праці №81 1947 року «Про інспекцію праці у промисловості й торгівлі», яка ратифікована  Законом України №1985-IV  (1985-15) від 08.09.2004р., визначено, що інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право безперешкодно, без попереднього повідомлення і у будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке інспектується.
Частиною 2 ст.12 Конвенції передбачено, що у разі інспекційного відвідування інспектори повідомляють про свою присутність роботодавцю або його представнику,    якщо тільки вони не вважатимуть, що таке повідомлення може завдати шкоди виконанню їхніх обов`язків.
Як вбачається з матеріалів справи, інспектор праці діяв на підставі наказу Управління Держпраці у Миколаївській області від 02.11.2020р. №351 та направлення №519. /а.с.218/
Згідно п.8 Порядку №823 під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення, перед підписанням акта інспекційного відвідування надати копію відповідного направлення на проведення інспекційного відвідування та внести запис про його проведення до відповідного журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) об`єкта відвідування (за його наявності).
Згідно ч.3 ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю).
Так, 06.11.2020р., тобто під час проведення інспекційного відвідування,  директора ТОВ «Будівельна фірма Споруда» ознайомлено з відповідним направленням на проведення інспекційного відвідування. 
Відповідно до п.п.16-19 Порядку №823 за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування (далі - акт) і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю.
Акт складається в останній день інспекційного відвідування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування. Другий примірник акта залишається в інспектора праці.
Якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів після дня підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.
Матеріали, зафіксовані засобами аудіо-, фото- та відеотехніки в ході інспекційних відвідувань, долучаються до акта у паперовому або електронному вигляді на дисках для лазерних систем зчитування, на яких проставляється номер і дата складення акта. Про долучення таких матеріалів робиться відмітка в акті. 
В період з 03.11.2020р. по 16.11.2020р. інспектором праці здійснено інспекційне відвідування позивача, який зареєстровано за адресою: м. Миколаїв, пров. 2-й Ковальський, 22-а, фактична адреса: м. Миколаїв, вул. Кузнецька, 56, за результатами проведення якого складено  акт  №МК15295/441/АВ від 16.11.2020р. /т.3 а.с.36-39/
Посилання позивача на використання не затвердженої уніфікованої форми акта інспекційного відвідування, колегія суддів вважає необґрунтованою, виходячи з наступного.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019р. у справі №826/8917/17, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 08.09.2021р.,  визнано нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 29.04.2017р. №295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», яка визначала порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю.
Проте, наказ Міністерства соціальної політики України від 18.08.2017р.  №1338 «Про затвердження форм документів, що складаються при здійсненні заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування інвалідів», прийнятий на виконання вищезазначеного порядку, був чинним до 06.01.2021р. (втратив чинність на підставі п.2 наказу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 21.10.2020р. №2161 «Про затвердження форм документів, що складаються при здійсненні заходів державного нагляду та контролю Державною службою України з питань праці»).
Частиною 15 ст.4 Закону України  «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлено, що при здійсненні заходів державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані використовувати виключно уніфіковані форми актів. 
Проте, відповідно до ч.15 ст.2 Закону України  «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Управління не зобов`язано забезпечувати дотримання ч.15 ст.4 вищезазначеного закону.
Абзацом 1 п.4 Порядку №823 встановлено, що уніфікована форма акта інспекційного відвідування, в якому визначається вичерпний перелік питань, що підлягають інспектуванню, припису, попередження, а також вимоги інспектора праці затверджуються в установленому порядку та оприлюднюються на офіційному веб-сайті Держпраці. 
При цьому, Порядок №823 не містить застережень щодо неможливості використання (до затвердження уніфікованої форми акта інспекційного відвідування) форми акта, затвердженої наказом Міністерства соціальної політики України від 18.08.2017р.  №1338 «Про затвердження форм документів, що складаються при здійсненні заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування інвалідів».
У постанові Верховного Суду від 13.02.2020р. у справі № 808/3059/17 суд касаційної інстанції дійшов висновку про те,  що на час здійснення відповідачем планового заходу контролю відносно позивача відсутня затверджена уніфікована форма акту, що не може бути підставою для обмеження контролюючого органу у здійсненні покладених на нього законодавством повноважень, а тому складений відповідачем акт за наслідками здійснення заходу контролю за змістом повністю відповідає приписам ст.7 Закону України  «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
Отже, Управлінням Держпраці у Миколаївській області дотримано процедуру проведення інспекційного відвідування, встановлену Порядком №823.
Частиною 4  ст.265 КЗпП України  передбачено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч.2    ст.265 КЗпП України та ч.2-7 ст.53 Закону України «Про зайнятість населення» визначено Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013р. №509  (надалі - Порядок №509).
Відповідно до п.2 Порядку №509 штрафи накладаються Головою управління Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).
Штрафи можуть бути накладені на підставі, зокрема,  акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників.
Відповідно до п.3-7 Порядку №509   справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в  абз.3-7  п.2 цього Порядку.
Про дату одержання документів, зазначених в  абз.3-7  п.2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.
Під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.
За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в  абз.3-7  п.2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.
Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.
У разі відсутності підстав для складення постанови про накладення штрафу уповноважена посадова особа письмово повідомляє про це суб`єкту господарювання чи роботодавцю у строки, визначені  абз.1  п.3 цього Порядку.
24.12.2020р. Управління Держпраці у Миколаївській області вручено ТОВ «Будівельна фірма Споруда» повідомлення про розгляд справи щодо вирішення питання про накладення штрафу  №16/9599, в якому зазначено, що розгляд справи щодо вирішення питання про накладення штрафу на ТОВ «Будівельна фірма Споруда» відбудеться протягом 45-денного строку, починаючи з 24.12.2020р. шляхом дослідження матеріалів і вирішення питання щодо наявності підстав для накладення штрафу. Вищезазначене повідомлення отримано позивачем 30.12.2020р. /т.3 а.с.40/
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова винесена 05.02.2021р., а тому справа розглянута у строк, визначений п.3-7 Порядку №509.

Постановою Управління Держпраці у Миколаївській області  від 05.02.2021р. №МК15295/441/АВ/П/ТД-ФС накладено на ТОВ «Будівельна фірма Споруда» штраф у розмірі 1700000грн. за порушення вимог ст.ст.21, 24 КЗпП України, а саме за фактичний допуск 34 працівників до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повного робочого часу, установленого на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків /т.3 а.с.42-45/
Так, ст.21 КЗпП України встановлено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.
Частиною 3 ст.24 КЗпП України визначено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з           адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з  ст. 52 КЗпП України, для     працівників     установлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома     вихідними днями. При п`ятиденному робочому тижні тривалість щоденної роботи (зміни) визначається правилами внутрішнього     трудового розпорядку     або графіками змінності, які затверджує     власник або уповноважений ним орган     за погодженням з   виборним органом     первинної профспілкової організації     (профспілковим представником)     підприємства, установи, організації     з додержанням установленої тривалості робочого тижня (ст.  50, 51 КЗпП України).
На тих підприємствах, в установах, організаціях, де за характером виробництва та умовами роботи запровадження п`ятиденного робочого тижня є недоцільним, встановлюється шестиденний робочий тиждень з одним     вихідним днем. При шестиденному робочому тижні тривалість щоденної роботи не може перевищувати 7 годин при тижневій нормі     40 годин, 6 годин при тижневій нормі 36 годин і 4 годин при тижневій нормі 24 години.
П`ятиденний або шестиденний робочий тиждень встановлюється     власником або уповноваженим ним органом     спільно з     виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником)     з урахуванням специфіки     роботи, думки     трудового колективу     і за погодженням з місцевою     радою.
Відповідно до абз.4  ст.79 КЗпП України, черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації     (профспілковим представником), і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості їх відпочинку.
Згідно з абз.1  ст.116 КЗпП України, при звільненні     працівника     виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Відповідно до  ст.142 КЗпП України трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил.
Частиною 5 ст.50 Закону України «Про зайнятість населення» встановлено, що роботодавцям забороняється, зокрема, застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин.
Відповідно до  абз.1 ч.2 ст. 265 КЗПпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
В ході інспекційного відвідування ТОВ «Будівельна фірма Споруда» перевіряючим встановлено, що загальна кількість штатних працівників підприємства становить 46 осіб та працюючих за цивільно-правовими договорами - 54 особи, зокрема, у період з липня по листопад 2020р. до робіт залучено 34 фізичні особи ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 ,   ОСОБА_34 ) із систематичним виконанням трудових функцій працівників робітничих професій для виконання господарської діяльності підприємства на об`єкті будівництва без укладення трудових договорів. Вищезазначений акт вручено директору ТОВ «Будівельна фірма Споруда» 19.11.2021р. /т.3 а.с.36-39/
Судом встановлено, що у період з 01.10.2020 по 30.11.2020р. між ТОВ «Будівельна фірма Споруда» та ОСОБА_35 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_36 , ОСОБА_24 (замовники) укладено аналогічні за змістом договори підряду, згідно умов яких замовник доручає, а підрядник зобов`язується власним трудом, на свій ризик виконати різного роду будівельні (монтажні) роботи. /т.1 а.с.186, 188, 190, 192, 194, 198, 202, 204, 206, 208, 218, 238, 247, 249, 251, 255, 257, 269, 271; т.2 а.с.3, 7, 9, 11, 13, 21, 41, 43, 47, 49, 51, 53, 55, 65, 67, 81, 83, 87, 89, 91, 114, 124, 128, 130, 132, 134, 136, 138, 140, 142, 144, 146, 148, 150, 154, 156, 165, 167, 169, 171, 173, 177, 179, 187, 189, 201, 203, 205, 207, 211/ 
В подальшому вищезазначеними сторонами підписувалися акти виконаних робіт. /т.1 187, 189, 191, 193, 195, 199, 203, 205, 207, 209, 219, 239, 248, 250, 252, 256, 258, 270, 272; т.2 а.с.4, 8, 10, 12, 14, 22, 42, 44, 48, 50, 52, 54, 56, 66, 68, 82, 84, 88, 90, 92, 115, 125, 129, 131, 133, 135, 137, 139, 141, 143, 145, 147, 149, 151, 155, 157, 166, 168, 170, 172, 174, 178, 180, 189, 190, 202, 204, 206, 208, 212-217/
Згідно ст.837 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл.
Разом з тим, колегія суддів, погоджується з доводами апелянта, що предметом цивільно-правової угоди є результат, який підлягає вимірюванню у конкретних величинах, однак, вищезазначені угоди не містить в собі істотних умов щодо обсягу роботи у кількісних показниках, та який результат повинен бути переданий замовнику.
Тобто, надані в ході інспекційного відвідування цивільно-правові договори не містять чітко визначеного предмету договору - результату, а тому фактично позивачем  оплачувався саме процес праці, а не результат.
Згідно ст.43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом тощо.
Згідно ст.2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.
Отже, надання трудовому договору форми цивільно-правового договору перешкоджає реалізації працівником права на працю, гарантованого ст.2 КЗпП України, а також права на соціальний захист у випадку безробіття, при тимчасовій втраті працездатності у разі нещасного випадку на виробництві або внаслідок професійного захворювання, права на відпочинок, щорічну оплачувану відпустку, право на здорові і безпечні умови праці, на об`єднання в професійні спілки, а також вищезазначені договори підряду, не містить конкретного виду робіт (послуг), які підлягають виконанню (наданню); їх обсягу; строку та порядку їх виконання; визначення за рахунок яких матеріалів вони виконуються та хто має зберігати їх результати, а тому не відповідає положенням цивільного законодавства.
Згідно ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Відповідно до ст.228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави. 
Оскільки, вищезазначені договори підряду укладені всупереч ст.43    Конституції України, так як не забезпечували    права    на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, гарантії    захисту від незаконного звільнення, а тому із врахуванням вимог ч.2 ст.215 та ст.228 ЦК України є недійсними    та не створюють    юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з їх недійсністю.
05.11.2020р. інспектором праці, за місцем здійснення позивачем господарської діяльності, виявлено ОСОБА_1 , який повідомив про виконання роботи на об`єкті позивача.
Разом з тим, матеріали справи не містять доказів укладання з ОСОБА_1 жодних договорів.
Крім того, ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_37 виявлені під час виконання робіт на об`єкті позивача правоохоронним органом. /т.3 а.с.11-12, 15-34/
При цьому, за наданою Головним управління Пенсійного фонду у Миколавській області інформацією, вищезазначеним особам ТОВ «Будівельна фірма «Споруда» не здійснювалося нарахування заробітної плати. /т.3 а.с.13-14/
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про порушення ТОВ «Будівельна фірма Споруда» вимог ст.ст.21, 24 КЗпП України, а саме фактичне допущення 34 працівників до роботи без оформлення трудових договорів (контрактів), чим позбавлено вказаних осіб права на належні, безпечні і здорові умови праці, на відпочинок, на гарантії державного соціального захисту, гарантії захисту від незаконного звільнення тощо.
Отже, оскаржувана постанова від 05.02.2021р. №МК15295/441/АВ/П/ТД-ФС щодо застосування до ТОВ «Будівельна фірма Споруда» штрафу в розмірі 1700000грн. є правомірною.
На підставі викладеного, оскільки суд першої інстанції при вирішенні справи неповно дослідив обставини справи та помилково застосував норми матеріального закону, тому рішення суду першої інстанції в порядку ст.317 КАС України підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Миколаївській області  задовольнити, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року скасувати.
Ухвалити у справі постанову, якою відмовити у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма Споруда» до Управління Держпраці у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 05.02.2021р. №МК15295/441/АВ/П/ТД-ФС.
Постанова суду апеляційної інстанції  набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий суддя 	 	Крусян А.В.	
Судді	    	Єщенко О.В.    Яковлєв О.В.