ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/2771/21  Номер провадження 22-ц/814/434/22	Головуючий у 1-й інстанції Максименко  Л.В.  Доповідач ап. інст. Дорош А. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2022 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого – судді – доповідача Дорош А.І.
Суддів:  Кузнєцової О. Ю., Хіль Л. М.
      при секретарі  Коротун І. В. 

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною  ОСОБА_1 

на ухвалу Гадяцького районного суду Полтавської області від 03 грудня 2021 року, постановлену суддею МаксименкоЛ.В., повний текст ухвали складено  - дата не вказана

у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі головного лікаря Центральної Гадяцької районної лікарні, Миргородської РДА, Миргородської районної ради, третя особа: ДКСУ, про відшкодування шкоди, - 

В С Т А Н О В И В:

30 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі головного лікаря Центральної Гадяцької районної лікарні, Миргородської РДА, Миргородської районної ради, третя особа: Державна казначейська служба України, у якому просив стягнути з Держави Україна на його користь суму неотриманої вчасно пенсії і соціальної дороги у розмірі 2 000 000 грн. за 312 місяців страждань, починаючи з 1992 року. 

Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 03 грудня 2021 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі за його позовом до Держави Україна в особі головного лікаря Центральної Гадяцької районної лікарні, Миргородської РДА, Миргородської районної ради, третя особа: ДКСУ про відшкодування шкоди.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що 08 червня 2021 року Гадяцьким районним судом винесено рішення, яким відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову до Держави Україна в особі Комунального некомерційного підприємства «Гадяцька міська центральна лікарня» Гадяцької міської ради, Гадяцької районної державної адміністрації, Гадяцької районної ради, треті: особи: Державна казначейська служба України, Гадяцька міська рада, про відшкодування шкоди у розмірі 2 000 000 грн., про той самий предмет і з тих самих підстав, що ОСОБА_1 звернувся до суду 30 листопада 2021 року, тому, суд дійшов висновку, що є підстави для відмови у відкритті провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.186 ЦПК України, оскільки є таке, що набрало законної сили, рішення у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет, за тими самими вимогами і з тих самих підстав.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у листопаді 2021 року ним складено позовну заяву у новій редакції до належних відповідачів, тобто до правонаступників - Гадяцької райради, Гадяцької райдержадміністрації - Миргородської райради, Миргородської райдержадміністрації. Зазначає, що подана ним позовна заява не є тотожною з позовною заявою у справі №526/2251/20. Звертає увагу, що у рішенні суду від 08 червня 2021 року у справі №526/2251/20 зазначено, що відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 №1635-р Гадяцька райдержадміністрація приєднана до Миргородської райдержадміністрації, ні Гадяцька районна рада, ні її правонаступник Миргородська міська рада не мають ніякого відношення до КНП «Гадяцька ЦРЛ» щодо її прав та обов`язків. Саме тому у листопаді 2021 року від звернувся до суду першої інстанції із позовною заявою у новій редакції до належних відповідачів.

У відзиві на апеляційну скаргу Миргородська районна рада Полтавської області просить апеляційну скаргу відхилити, ухвалу суду першої інстанції – залишити без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу Миргородська районна державна адміністрація Полтавської області просить апеляційну скаргу відхилити, ухвалу суду першої інстанції – залишити без змін.

У листі Комунальне некомерційне підприємство «Гадяцька міська центральна лікарня» Гадяцької міської ради просить апеляційну скаргу відхилити, ухвалу суду першої інстанції – залишити без змін.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 30 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі головного лікаря Центральної Гадяцької районної лікарні, Миргородської РДА, Миргородської районної ради, третя особа: Державна казначейська служба України, у якому просив стягнути з Держави Україна на його користь суму неотриманої вчасно пенсії і соціальної дороги у розмірі 2 000 000 грн. за 312 місяців страждань, починаючи з 1992 року (а.с. 1). 

Свої вимоги обґрунтовував тим, що вчасно не отримував пенсію і соціальну допомогу, у зв`язку з чим постраждав не по своїй вині і за 312 місяців страждань, починаючи з 1992 року, повинна бути компенсація, яку він визначив у розмірі 2 000 000 грн. Зазначає, що головні лікарі Гадяцької ЦРЛ ОСОБА_2 , згодом ОСОБА_3 і зараз ОСОБА_4 завдали йому шкоду У зв`язку із змінами відповідачами у справі є не лише головні колишні лікарі медичного закладу, а і колишні і нинішні засновники лікарні, тобто Миргородська держадміністрація (правонаступник Гадяцької райдержадміністрації), Миргородська райрада (правонаступник Гадяцької райради).

Відмовляючи у відкритті провадження за вказаним позовом, суд першої інстанції виходив з положень п.2 ч.1 ст.186 ЦПК України, оскільки є рішення суду, яке набрало законної сили у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а саме, 08 червня 2021 року рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області у справі №526/2251/20 відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з Держави України на його користь майнової та моральної шкоди у розмірі 2 000 000 грн. Отже, є таке, що набрало законної сили, рішення суду у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет, за тими самими вимогами і з тих самих підстав.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції не погоджуються, оскільки вони прийняті з порушенням норм процесуального права.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справи, якщо: є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Для застосування вказаної підстави при відмові у відкритті провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Зміна хоча б однієї з наведених складових не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовною заявою і не дає суду підстави відмовити у відкритті провадження у справі.

Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

При цьому не вважаються тотожними спори, які співпадають за предметом і підставою, але пред`явлені із зміненим суб`єктивним складом. Також не вважаються тотожними спори між тими самими сторонами, якщо змінилися предмет або підстава позову. При цьому питання тотожності вирішується не лише за загальними ознаками предмета позову, але й за його конкретним змістом.

Як вбачається із матеріалів позову, дійсно рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 08 червня 2021 року, яке залишене без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 02 серпня 2021 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Комунального некомерційного підприємства «Гадяцька міська центральна лікарня» Гадяцької міської ради, Гадяцької районної державної адміністрації, Гадяцької районної ради, треті особи: Державна казначейська служба України, Гадяцька міська рада, про відшкодування шкоди (справа №526/2251/20).

Предметом вказаного спору було стягнення з держави Україна неотриманої вчасно пенсії та соціальної допомоги у розмірі 2 000 000 грн., а саме: 1 500 000 грн. майнової шкоди (за 312 місяців), починаючи з 1992 року та 500 000 грн. моральної шкоди.

При цьому, відмовляючи у задоволенні позовних вимог у справі №526/2251/20, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) кожного із відповідачів заподіяно шкоду, наявність самої заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння кожного відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням кожного відповідача та не надано доказів, які б містили інформацію щодо предмета доказування. 

При цьому, судом зазначено, що Держава Україна в особі Комунального некомерційного підприємства «Гадяцька міська центральна лікарня» Гадяцької міської ради не є належним відповідачем у даній справі, оскільки, КНП «Гадяцька міська центральна лікарня» Гадяцької міської ради не є органом державної влади та у своїй діяльності безпосередньо не підпорядковується державі. Ще до початку реорганізаційних процесів Гадяцькою районною радою сьомого скликання було прийнято рішення про передачу КНП «Гадяцька ЦРЛ» Гадяцької районної ради, як юридичної особи у власність Гадяцької міської територіальної громади в особі Гадяцької міської ради, згідно статуту, затвердженого рішенням Гадяцької міської ради №125 від 23.12.2020 року. Таким чином, станом на 15.01.2021 року ні Гадяцька районна рада, ні її правонаступник Миргородська районна рада не мають ніякого відношення до КНП «Гадяцька ЦРЛ» щодо її прав та обов`язків. 

З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. ОСОБА_1 відповідно до ст. 51 ЦПК України клопотання про залучення до участі у ній співвідповідача або про заміну первісних відповідачів Гадяцької районної ради та Гадяцької районної державної адміністрації належним відповідачем до суду не подавав, у судовому засіданні такого клопотання не заявляв.

Як вбачається із позовної заяви від 30.11.2021 р., позивач ОСОБА_1 звернувся до суду до Держави Україна в особі головного лікаря Центральної районної лікарні, Миргородської райдержадміністрації та Миргородської районної ради та просив стягнути з держави Україна 2 000 000 грн. 

Таким чином, є підстави вважати, що позови різняться за учасниками спору, отже, дані справи не є тотожними.

З урахуванням викладеного, відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції порушив норми процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду – скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.4, 381 – 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, - 
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Гадяцького районного суду Полтавської області від 03 грудня 2021 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1  до Держави Україна в особі головного лікаря Центральної Гадяцької районної лікарні, Миргородської РДА, Миргородської районної ради, третя особа: ДКСУ, про відшкодування шкоди - направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 02 березня 2022 року.

СУДДІ:                А. І. Дорош                 О. Ю. Кузнєцова                        Л. М. Хіль