Постанова
Іменем України
 
20 грудня 2021 року
м. Київ
 
справа № 642/1492/20
провадження № 61-3912св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: начальник Комунального закладу охорони здоров`я «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» Кравченко Юрій Миколайович, судово-медичний експерт Комунального закладу охорони здоров`я «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» Літкевич Наталія Сергіївна,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року у складі колегії суддів: Яцини В. Б., Бурлаки І. В., Хорошевського О. М., у справі за позовом ОСОБА_1 до начальника Комунального закладу охорони здоров`я «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_3, судово-медичного експерта Комунального закладу охорони здоров`я «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до начальника Комунального закладу охорони здоров`я «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» (далі - КЗОЗ «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи») ОСОБА_3, судово-медичного експерта КЗОЗ «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди. 
 
Позовну заяву мотивовано тим, що начальник КЗОЗ «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_3 та судово-медичний експерт КЗОЗ «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_4 проводили експертизу тіла її померлого чоловіка ОСОБА_2 .
У зв`язку з неправомірними діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які полягали в тому, що її чоловік ОСОБА_2 тривалий час знаходився у морзі, був розчленований та спотворений в корисних цілях для приховання дій лікарів під час його лікування, а його органи використані у корисних цілях, після чого похований без надання доступу до тіла померлого та інформації щодо місця його заховання, щоб приховати стан його тіла, їй були завдані душевні страждання. 
Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила стягнути відповідно до статей 23, 1167, 1168 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) з начальника КЗОЗ «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_3 та судово-медичного експерта КЗОЗ «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_4 на її користь моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн.
 
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
 
Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2020 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Суди виходили із того, що позивач не надала суду належних та допустимих доказів причетності відповідачів до її вимог, які б містили інформацію щодо предмета доказування, підтвердження умов та підстав цивільної відповідальності відповідачів. 
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів
 
У касаційній скарзі, поданій у березні 2021 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального й процесуального права, просила скасувати постанову Харківського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Підставою касаційного оскарження постанови Харківського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року, якою залишено без змін рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2020 року, ОСОБА_1 зазначила порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, оскільки справу розглянуто за її відсутності, її не було належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, а також справу помилково віднесено до категорії малозначних та розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження.
 
Короткий зміст позиції інших учасників справи
 
Відзиви на касаційну скаргу від інших учасників справи не надходили.
 
Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 31 березня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року залишено без руху для усунення недоліків.
 
У квітні 2021 року заявником у встановлений судом строк недоліки касаційної скарги усунуто.
 
Ухвалою Верховного Суду від 14 травня 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року, зазначено, що справа є малозначною відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України, проте має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, а тому відповідно до підпункту в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України судове рішення у цій справі підлягає касаційному оскарженню, витребувано з Ленінського районного суду м. Харкова цивільну справу № 642/1492/20. 
 
2.     Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.
 
Фактичні обставини справи
 
З 21 липня 1984 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 21 липня 1984 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану.
 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.
 
Відповідно до ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2019 року в грудні 2019 року ОСОБА_1 зверталася до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого, в якій просила зобов`язати слідчого Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області Топоркова С. Є. поновити розслідування у кримінальному провадженні № 12019220480002250, розпочатого за фактом смерті ОСОБА_2 за частиною першою статті 115 Кримінального кодексу України (далі - КК України), на підставі висновків комісійної судово-медичної експертизи; зобов`язати слідчого згідно з статтею 303, пункту 3 частини другої статті 307 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) анулювати постанову про закриття кримінального провадження від 22 листопада 2019 року.
 
11 червня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 12019220480002250 на підставі повідомлення від 10 червня 2019 року до Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 о 14 год. 40 хв. у приміщенні Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. Мещанінова» Харківської міської ради помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чоловік ОСОБА_1 .
 
Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 червня 2019 року призначено судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_2 .
 
Відповідно до висновку експерта Обласного бюро судово-медичної експертизи Управління охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації № 12-17/233-А/19 причиною смерті ОСОБА_2 явився гострий мегакаріобласний лейкоз (гемобластоз), який ускладнився гострим розладом кровообігу. 
Смерть ОСОБА_2 настала ІНФОРМАЦІЯ_1 о 14 год. 40 хв. у стаціонарі Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. Мещанінова» Харківської міської ради.
У зв`язку з виявленою у ОСОБА_2 невправною правосторонньою пахово-мошонковою грижею, внутрішньочеревною кровотечею, в стаціонарі Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. Мещанінова» Харківської міської ради, ОСОБА_2 за період лікування з 06 вересня 2019 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 були проведені оперативні втручання: 06 червня 2019 року операція - грижесічіння з аллапластикою; ІНФОРМАЦІЯ_1 операція: лапаротомія, зупинка кровотечі, інтубація тонкого кишківника, санація, дренування черевної порожнини.
Яких-небудь тілесних пошкоджень, окрім слідів операційного втручання і слідів медичних маніпуляцій, при дослідженні трупа ОСОБА_2 не встановлено.
 
Постановою слідчого Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області Топоркова С. Є. від 31 серпня 2019 року закрито кримінальне провадження № 12019220480002250 у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
 
Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2019 року скасовано постанову слідчого Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області Топоркова С. Є. від 31 серпня 2019 року про закриття кримінального провадження № 12019220480002250, як таку, що передчасно винесена за неповно дослідженими матеріалами.
 
Постановами слідчого Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області від 14 листопада 2019 року відмовлено у задоволенні клопотань ОСОБА_1 про проведення повторної експертизи трупа ОСОБА_2 та про відсторонення лікаря хірурга від посади на час досудового розслідування.
 
Постановою слідчого Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області від 22 листопада 2019 року закрито кримінальне провадження № 12019220480002250 у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
 
Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2019 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області Топоркова С. Є. по кримінальному провадженню № 12019220480002250 відмовлено.
 
Відповідно до правил проведення судово-медичної експертизи трупів у бюро судово-медичної експертизи, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року № 6, Закону України «Про поховання та похоронну справу», зважаючи на те, що родичі (жінка) померлого знала про місцезнаходження трупа, але тривалий час не забирала тіло чоловіка для поховання, труп ОСОБА_2 був похований 22 жовтня 2019 року Комунальним підприємством «Ритуал» Харківської міської ради на кладовищі № 18 м. Харкова за рахунок місцевого бюджету. Інформування родичів померлого у такому випадку не належить до компетенції бюро судово-медичної експертизи.
 
З листа Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. Мещанінова» Харківської міської ради від 05 серпня 2019 року № 01-30/1576 вбачається, що з метою проведення перевірки фактів, викладених у заявах ОСОБА_1 щодо смерті її чоловіка наказом по лікарні від 10 червня 2019 року № 298 було створено комісію. За результатами роботи комісії підтверджено, що ОСОБА_2 у період з 06 червня 2019 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував на стаціонарному лікуванні у вказаному закладі, був оперований за ургентними показаннями, післяопераційний період ускладнився кровотечею, у зв`язку з чим ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно був оперований за ургентними показаннями. Також зазначено, що допитана сестра медична стаціонару ОСОБА_6 , яка виконувала лікарські призначення під час перебування в хірургічному відділенні № 1 ОСОБА_2 , факт внутрішньовенного введення нею хворому розчину глюкози заперечувала.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і норми застосованого права 
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
 
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що постанова апеляційного суду, якою залишено без змін рішення суду першої інстанції, відповідає зазначеним вимогам цивільного процесуального законодавства України.
 
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
 
Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
 
Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
 
У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено судам, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
 
Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначено статтею 1167 ЦК України: моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
 
Загальними умовами відповідальності за заподіяння моральної шкоди, за наявності яких виникає відповідне зобов`язання, є моральна шкода, протиправна дія (бездіяльність), причинний зв`язок між діями (бездіяльністю) і такою шкодою, вина. 
 
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
Згідно з статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
 
Вирішуючи спір, суди з дотриманням вимог цивільного процесуального законодавства України повно та всебічно з`ясували обставини справи, перевірили їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності та взаємного зв`язку, дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки позивач не довела факт заподіяння діями відповідачів їй шкоди, а також причинний зв`язок між діями відповідачів та настанням шкоди. Сам по собі факт проведення експертизи не свідчить про незаконність дій відповідачів та заподіяння позивачу моральної шкоди.
 
Що стосується доводів касаційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом апеляційної інстанції безпідставно розглянуто справу в порядку спрощеного позовного провадження та без її участі, то колегія суддів Верховного Суду відхиляє їх за необґрунтованістю. 
 
Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу (частини перша та третя статті 368 ЦПК України). 
 
Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України).
 
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 19 січня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2020 року та визначено, що справу необхідно розглядати за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи (т. 2, а. с. 242, 243).
 
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 05 лютого 2021 року закінчено підготовку апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2020 року, призначено справу до розгляду в апеляційній інстанції у судовому засіданні на 17 лютого 2021 року, визначено повідомити про дату, час та місце розгляду справи учасників справи. ОСОБА_1 було повідомлено про дату, час і місце розгляду справи 04 лютого 2021 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (т. 3, а. с. 16).
 
Крім того, відповідно до протоколу судового засідання Харківського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року ОСОБА_1 була присутня в судовому засіданні під час перегляду справи в апеляційній інстанції (т. 3, а. с. 27, 28).
 
Інші доводи касаційних скарг зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження                       № 14-446цс18)).
 
Висновок за результатами розгляду касаційних скарг
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.
 
Оскільки касаційна скарга залишаються без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.
 
Щодо вирішення клопотання про передачу справи на розгляд Об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду
 
У квітні 2021 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про передачу справи на розгляд Об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду у зв`язку із складністю справи.
 
Питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи (частина перша статті 404 ЦПК України).
 
Частиною п`ятою статті 403 ЦПК України передбачено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
 
Як зазначила Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 30 жовтня 2018 року у справі № 757/172/16-ц (провадження № 14-475цс18), виключна правова проблема має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного вимірів. Кількісний ілюструє той факт, що вона наявна не в одній конкретній справі, а у невизначеній кількості спорів, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності. З погляду якісного критерію про виключність правової проблеми свідчать такі обставини, як відсутність сталої судової практики в питаннях, що визначаються як виключна правова проблема; невизначеність на нормативному рівні правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема; необхідність застосування аналогії закону чи права; вирішення правової проблеми необхідне для забезпечення принципу пропорційності, тобто належного балансу між інтересами сторін у справі. Метою вирішення виключної правової проблеми є формування єдиної правозастосовчої практики та забезпечення розвитку права.
 
Верховний Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для передачі справи на розгляд Об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду, оскільки наведені заявником аргументи у розумінні приписів частини п`ятої статті 403 ЦПК України не є тими обставинами, що містять виключну правову проблему і необхідність забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, а тому в задоволенні клопотання про передачу справи на розгляд Об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду необхідно відмовити.
 
Керуючись статтями 141, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про передачу справи за позовом ОСОБА_1 до начальника Комунального закладу охорони здоров`я «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_3, судово-медичного експерта Комунального закладу охорони здоров`я «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди на розгляд Об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду відмовити.
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Постанову Харківського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року залишити без змін. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                              Ю. В. Черняк

           Р. А. Лідовець

          Д. Д. Луспеник