ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/8848/20                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Головенко О.Д.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  04 лютого 2022 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача                               Аліменка В.О., 
суддів                                                   Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Горіхи світу" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2021 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Горіхи світу" до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування рішення,
В С Т А Н О В И Л А:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Горіхи світу" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просило суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 11.09.2020 №UA100320/2020/000183/2.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що при митному оформленні товару за митною декларацією від 11.09.2020 № UA100320/2020/000183/2, який ввозився на митну територію України, ним було визначено його митну вартість за основним методом ціною договору (контракту). Позивач зазначає, що на підтвердження заявленої митної вартості оцінюваного товару надав митному органу документи, які відповідають переліку, визначеному в ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України (далі - МК України), підтверджують митну вартість товару та містять об`єктивні відомості про складові митної вартості товару, подані документи не містять розбіжностей.
Позивач стверджує, що митний орган зазначених документів не врахував, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованих висновків про наявність підстав для коригування митної вартості із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних товарів.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що враховуючи той факт, що позивачем були понесені витрати лише з доставки товару від місця передачі товару м. Ріддеркерк, Королівство Нідерландів до місцязнаходженя покупця, документально підтвердженими даними є тільки витрати на перевезення. Підтвердити витрат, які позивач не ніс фактично, є неможливим.
Крім того, позивач вказує, що надання експортної декларації країни відправлення без перекладу жодним чином не могло надати митному органу будь-яких відомостей щодо складових митної вартості, оскільки за умовами поставки FCA, числові значення що в ній містяться, стосуються лише інвойсної вартості товару і не містять відомостей про вартість складових митної вартості, які на думку відповідача потребували підтвердження, а вартість товару за інвойсом відповідачем визнавалась.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1  ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Горіхи Світу" (місцезнаходження: 08330, Київська область, Бориспільський район, с. Дударків, вул. Незалежності, буд. 99Г, код ЄДРПОУ 41516152) зареєстроване в якості юридичної особи 10.08.2017, номер запису 13541020000006899 за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Судом першої інстанції встановлено, що 14.08.2020 між Barrow, Lane & Ballard Ltd., компанією, зареєстрованою у Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії, (далі - продавець), та ТОВ "Горіхи Світу" був укладений контракт №S40905 (далі - контракт), відповідно до п. 1-5, п. 10 якого позивач зобов`язується оплатити та прийняти горіх кеш`ю сирий очищений від скарлупи, що йменується надалі товар, для промислової переробки. Країна походження  В`єтнам. Виробництво: LONG SON INTER FOODS.
Кількість товару за даним контрактом зазначається в інвойсах, які є невід`ємною частиною контракту.
Поставка товару на умовах FCA ENGLAND (Incoterms 2010).
Сума контракту та ціна на товар кожної партії, що поставляється, узгоджуються та зазначаються в інвойсах на таку партію, які є невід`ємною частиною контракту.
Умови оплати товару  100 % оплата за товар до отримання грузу покупцем проводиться в доларах США, шляхом банківського переводу на рахунок продавця. Умови оплати контракту вказуються в інвойсах на кожну з партії товару, які являються невідміненою частиною контракту. Всі витрати по банківському переводу несе покупець.
Контракт укладений російською та англійською мовами у двох екземплярах, які мають однакову юридичну силу. При тлумаченні контракту сторони керуються правилами Incoterms 2010. Контракт діє до 31.12.2020. Усі попередні переговори та переписка, які мають відношення до цього контракту, з моменту підписання контракту втрачають свою силу. Будь-які зміни чи доповнення контракту вважаються дійсними тільки в письмовому вигляді, підписані уповноваженими представниками сторін. Контракт набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами. Сторони визнають контракт, доповнення і додатки до нього, підписані по факсу та засобам електронного зв`язку.
14.08.2020 продавець виставив позивачу до сплати проформу-інвойс №BIS30444 на загальну суму 20  884,20 доларів США, в якому міститься посилання на контракт. Відповідно до проформи-інвойса № BIS30444від 14.08.2020 товар постачається на умовах FCA, умови оплати - 100 % оплата за товар до отримання.
08.09.2020 позивачем до Київської митниці Держмитслужби було подано митну декларацію №UA100320/2020/627199, у графі 31 якої позивачем був зазначений товар, придбаний за інвойсом №BIS30444 від 14.08.2020 (далі - товар), а саме: товар №1 - горіхи кешью, сирий, без шкарлупи, використовується в переробній харчовій промисловості як продовольча сировина (VIETNAMESE CASHEW KERNELS AMERICFN STANDARTD LP), Ядра кеш`ю калібр LP, вага нето  7008,12 кг, (упаковано в вакуумних поліетиленових мішках по 22,68 кг в 309 картонних коробках), виробництво -SON INTER FOODS, країна виробництва - VN, торговельна марка - LONG SON INTER FOODS, загальною вартістю 20  884,20 доларів США.
Відповідно до граф 20, 22 та 42 митної декларації №UA100320/2020/627199 від 08.09.2020 загальна вартість товару складає 20  884,20 доларів США, а його поставка відбувалася на умовах FCA GB Bromborough.
Позивач здійснив перевезення товару (оплатив транспортні послуги) з Bromborough south wirral CH62 3Kingdom до місця ввезення на митну територію України м\п Яготин. Розмір таких витрат склав 25 000,00 грн.
Таким чином, загальна митна вартість товару, визначена позивачем за основним методом визначення митної вартості товарів - за ціною договору (контракту), склала в гривневому еквіваленті станом на день подання позивачем митної декларації щодо товару 08.09.2020  604  555,35 грн (20 884,20 доларів США х 27,7509 + 25 000,00 грн).
На підтвердження заявленої митної вартості товару митному органу були подані, зокрема:
(4100) контракт №840905 від 14.08.2020;
(0380) інвойс №ВІ830444 від 14.08.2020;
(0730) міжнародна автотранспортна накладна CMR б/н від 27.08.2020;
(3000) заявка на ТЕО № 202 від 27.08.2020;
(3004) рахунок № 202 від 07.09.2020;
(3007) довідка про транспортні витрати № 202 від 07.09.2020;
(4301) договір на перевезення № 035 від 01.02.2018;
(3014) прайс (комерційна пропозиція) від 04.06.2020.
Розглянувши подані позивачем документи для підтвердження заявленої в митній декларації №UA100320/2020/627199 від 08.09.2020 митної вартості товару, митний орган направив позивачу електронне повідомлення, в якому зазначив, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості на підставі розгляду поданих разом із митною декларацією документів встановлено, що до митного оформлення не надано всіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товарів, та документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена.
Посилаючись на положення ст.  53,  54 МК України, митний орган витребував від позивача наступні додаткові документи для підтвердження митної вартості імпортованих товарів (за наявності): банківські платіжні документи, що стосуються розрахунків за транспортні послуги - за наявності; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний із договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається у разі їх наявності; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом) у разі їх наявності (крім наданих); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконаннями умов договору (угоди, контракту) у разі їх наявності; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів ц разі їх наявності; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення з урахуванням вимог  ст. 254 МК України; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
11.09.2020 позивач на вказаний запит надав відповідачу лист разом із наступними документами:
(код 3001) SWIFT від 17.08.2020;
(код 4301) додаткова угода № 3 від 02.03.2020;
(код 4301) договір на організацію перевезення вантажу №1 від 01.06.2020;
(код 3016) експертний висновок № Ц-958/1 від 10.09.2020;
(код 9610) експортна декларація №20GB08X91760429010 DSL від 27.08.2020;
видаткова накладна № 352 від 15.07.2020;
видаткова накладна № 382 від 28.07.2020;
податкова накладна № 22 від 14.07.2020;
податкова накладна № 26 від 15.07.2020;
заява №12/09/20 від 11.09.2020,
лист № 01/09/2020 від 11.09.2020.
11.09.2020 Київською митницею Держмитслужби було прийняте спірне рішення про коригування митної вартості товарів № UA100320/2020/000183/2, згідно з яким відповідач, застосувавши другорядний метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних товарів (метод 2а), заявлену позивачем митну вартість товару №1 в митній декларації №UA100320/2020/627199 від 08.09.2020 скоригував з 20  884,20 доларів США до рівня 26  594,54 доларів США.
Обґрунтовуючи підстави неприйняття заявленої позивачем митної вартості товару, митний орган у графі 33 спірного рішення зазначив, що заявлену декларантом за основним методом за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються, митну вартість не може бути визнано.
За результатами опрацювання документів, поданих разом із митною декларацією №UA100320/2020/627199 від 08.09.2020, встановлено, що декларантом до митного оформлення не надано всіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товарів, та що документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення, а саме:
в поданому рахунку вказано умови поставки FCA, проте не зазначено назви місця призначення;
декларантом надано «прайс-лист » б/н від 04.06.2020 який виданий тільки на асортимент товарів, що переміщуються в одному транспортному засобі на адресу одного отримувача за даною партією поставки, що по суті є комерційною пропозицією;
довідка про транспортні витрати, рахунок на оплату та договір на ТЕО складені з ТОВ "Алл-Транс Компані", а саме фактичне перевезення, згідно даних СМР здійснено UAB "DOMIVOS LOGISTIKA;
відповідно до п. 11.1 договір на ТЕО від 01.02.2018 № 035 чинний до 31.12.2018;
п. 5 наданого зовнішньоекономічного договору передбачено про 100% передплату, Проте відомості чи документи про таку передплату не надавались;
додатково надано переклад комерційої пропозиції, проте його зміст не відповідає по змісту самої пропозиції, та складений ТОВ «Горіхи світу»;
Опрацювавши додатково подані до митного контролю документи, відповідачем встановлено наступне:
в митній декларації країни відправлення зазначено вартість товару, що відрізняється від заявленої в поданій МД;
в наданих видаткових наклданих опис товару відрізняється від опису заявленого товару;
в наданих видаткових накладних опис товару відрізняється від опису заявленого товару;
в поданій комерційній пропозиції умови переходу власності на товар (умови поставки) відрізняються від заявлених в МД;
наданий висновок ТПП № Ц-958/2 не стосується даної партії товару.
Отже, надані до митного оформлення документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Тому відповідно до  ст. 58 МК України  з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів.
Митним органом проведено порівняння рівня заявленої митної вартості з рівнями митної вартості ідентичних, подібних (аналогічних) товарів та з довідковою інформацією, і встановлено заниження заявленого рівня митної вартості.
За результатом проведеної консультації декларанту запропоновано застосувати метод визначення митної вартості на підставі ціни угоди щодо ідентичних товарів у відповідності до вимог  ст. 59 МК України. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів та рівень митної вартості товарів згідно з джерелом інформації: вартість товару  - 7,17 доларів США за 1 кг (МД №UA500020/2020/217057 від 19.06.2020, №UA500020/2020/228818 від 31.07.2020).
На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару, Київська митниця Держмитслужби видала позивачу картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100320/2020/00265 від 11.09.2020.
З метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому ч. 7 ст.  55  та ч. 2  ст.  263 МК України, позивач з урахуванням коригувань подав нову митну декларацію №UA100320/2020/627510 від 11.09.2020 та митний орган прийняв рішення про випуск товару під фінансову гарантію.
Вважаючи рішення про коригування митної вартості товарів протиправним, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що в графі 21 форми декларації митної вартості від 08.09.2020, наданої позивачем до митного оформлення спірного товару, позивач не зазначив розмір витрат на навантаження, вивантаження та обробку спірного товару, продавець є компанією, зареєстрованою в Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії, а поставка товару здійснювалася на території м. Ріддеркерк, Королівство Нідерландів.
У зв`язку з чим, суд першої інстанції погодився з висновком відповідача, наведеним в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів, що позивачем не було підтверджено витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваного товару.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до вимог частини першої  статті 246 МК України  метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Згідно із  статтею 248 МК України  митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема, код товару згідно з  УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 МК).
Частиною сьомою  статті 257 МК України  передбачено, що перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього  Кодексу  та інших законодавчих актів.
Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, передбачені частиною восьмою вказаної статті, у тому числі відомості про найменування товару, код товару згідно з  УКТ ЗЕД, фактурну вартість товарів, митну вартість товарів та метод її визначення.
Статтями  49,  50 МК  визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята  статті 58 МК).
Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).
Згідно із частиною другою статті VII ГААТ, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.
Частинами четвертою та п`ятою  статті 58 МК України  передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціною, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, вважається загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, за переліком, що визначений частиною десятою  статті 58 МК України, серед яких, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
Згідно із  статтею 51 МК України  митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього  Кодексу.
Відповідно до  статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів. При цьому, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Відповідно до  статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього  Кодексу.
Згідно із частиною другою  статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій  статті 58 цього Кодексу.
Статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої  статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (пункт 1 частини п`ятої  статті 54 МК України).
Цією ж статтею визначено, що у випадках, встановлених цим Кодексом, митний орган наділений правом письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Відповідно до положень  статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій  статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно частини п`ятої статті 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Дана норма кореспондується з положеннями частини третьої  статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.
Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із  Законом України від 15.02.2011 №3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Разом з цим, якщо документи, зазначені у частині другій  статті 53 МК України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частини третя  статті 53 МК).
Відповідно до частини третьої  статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої  статті 57 цього Кодексу.
Згідно з частинами першою - третьою  статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у  статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГААТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:
1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;
2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;
3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;
4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень  статті 63 цього Кодексу;
5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;
6) мінімальної митної вартості;
7) довільної чи фіктивної вартості.
Відповідно до частини 1  статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою  статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 2  статті 55 МК України передбачено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою  статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;
5) інформацію про:
а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до  розділу Х цього Кодексу  в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;
б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до  глави 4 цього Кодексу  або до суду.
З аналізу частин першої та другої статті 53 МК України вбачається, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені  статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Згідно із пунктом 2 частини шостої  статті 54 МК України, на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій  статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Таким чином, умовою, з якою закон пов`язує право митниці самостійно розраховувати митну вартість заявлених декларантом товарів, є наявність документально підтверджених обставин, що свідчать про заявлення декларантом неповних та/або недостовірних відомостей про товар та ціну, яку за нього сплачено.
Окаржуване рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA100320/2020/000183/2 від 11.09.2020 було прийняте відповідачем, оскільки позивач документально не підтвердив витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, та витрати на страхування цих товарів.
Щодо підтвердження позивачем витрат на транспортування товару до митної території України, колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з наявних в матеріалах справи контракту, інвойсу №BI830444 від 14.08.2020, який містить посилання на контракт, договору на транспортно-експедиторське обслуговування №035 від 01.02.2018, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Алл-Транс Компані" та позивачем, та додаткової угоди №3 від 02.03.2020 до нього, заявки на транспортно-експедиторське обслуговування №202/1, укладеної між Товариством з обмеженою відповідальністю "Алл-Транс Компані" та позивачем, рахунку на оплату Товариства з обмеженою відповідальністю "Алл-Транс Компані" №202/1 від 07.09.2020, довідки Товариства з обмеженою відповідальністю "Алл-Транс Компані" про транспортні витрати №202/1 від 07.09.2020, автотранспортну накладну CMR б/н від 27.08.2020 зі змісту яких слідує, що товар постачався продавцем позивачу на умовах FCA ENGLAND ,а сама вартість товару та її маса відповідає заявленій позивачем вартості товару в графах 22 та 42 митної декларації №UA100320/2020/627199 від 08.09.2020.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач здійснив перевезення товару (оплатив транспортні послуги) з м. Ріддеркерк, Королівство Нідерландів до місця ввезення на митну територію України. Розмір таких витрат склав 20000,00 грн., що підтверджується рахунком на оплату Товариства з обмеженою відповідальністю "Алл-Транс Компані" №202/1 від 07.09.2020 та довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю "Алл-Транс Компані" про транспортні витрати №202/1 від 07.09.2020.
Загальна митна вартість товару, визначена позивачем за основним методом визначення митної вартості товарів - за ціною договору (контракту) в митній декларації №UA100320/2020/627199 від 08.09.2020, склала в гривневому еквіваленті станом на день подання позивачем митної декларації - 604555,35 грн. (20884,20 доларів США х 27,7509 + 25000,00 грн.), тобто позивач збільшив митну вартість спірного товару на розмір понесених ним витрат на транспортування оцінюваного товару до місця ввезення на митну територію України.
Аналогічний розмір витрат на транспортування оцінюваного товару до місця ввезення на митну територію України міститься в графі 20 форми декларації митної вартості від 08.09.2020, наданої позивачем до митного оформлення спірного товару.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про помилковість твердження відповідача щодо непідтвердження позивачем витрат на транспортування товару до митної території України.
Щодо підтвердження позивачем витрат на страхування товару, що стало однією з підстав для прийняття оскаржуваного рішення, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до умов поставки FCA ані продавець, ані позивач не мали жодних зобов`язань щодо страхування спірного товару, а митний орган не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своєї позиції, що спростовує необхідність підтвердження позивачем витрат на страхування товару.
Щодо підтвердження позивачем витрат на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, то суд першої інстанції погодився з висновком відповідача, наведеним в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів, що позивачем не було підтверджено витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваного товару.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до умов поставки FCA продавець несе обов`язок щодо завантаження придбаного товару на транспортний засіб, наданий перевізником лише за умови, що названим місцем поставки товару є площі продавця. У протилежному випадку витрати щодо перевантаження та/або завантаження товару на транспортний засіб покупця несе сам покупець такого товару.
Оскільки продавець є компанією, зареєстрованою в Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії, а поставка товару здійснювалася на території м. Ріддеркерк, Королівство Нідерландів, то суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість встановити, що поставка товару відбувалася з площі продавця, адже останній зареєстрований в іншій торговельній країні, а вантажовідправником товару виступала компанія Allround Cargo Handling BV, зареєстрована в Королівстві Нідерландів
З таким висновком апеляційний суд не погоджується з огляду на наступне.
Відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс 2010 року, за умовами поставки FCA продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. Слід зазначити, що вибір місця поставки впливає на зобов`язання щодо завантаження й розвантаження товару у такому місці. Якщо поставка здійснюється на площах продавця, продавець відповідає за завантаження. Якщо ж поставка здійснюється в іншому місці, продавець не несе відповідальності за розвантаження товару.
Згідно зі статтею А.4, продавець зобов`язаний надати товар у розпорядження покупця в названому місці поставки, без завантаження на будь-який приймаючий транспортний    засіб,    в    узгоджений    день чи в межах погодженого періоду або, якщо такого часу не обумовлено, у строк, звичайний для поставки аналогічних    товарів. Якщо сторони не узгодили конкретної точки    в    межах    названого    місця    поставки,    і    наявні декілька    придатних    для цього точок,    продавець може вибрати таку точку в межах місця поставки, яка найбільш відповідає його цілям.
Відповідно до статті А.6, продавець зобов`язаний, з урахуванням положень статті    Б.6, нести всі витрати, пов`язані з товаром, до моменту здійснення його поставки у відповідності з статтею А.4.
Згідно з статтею Б.6, Покупець зобов`язаний сплатити: всі витрати, пов`язані з товаром, з моменту здійснення його поставки у відповідності з статтею А.4; будь-які додаткові витрати, що виникли внаслідок невиконання покупцем обов`язку прийняти поставку товару, наданого в його розпорядження, або дати належне повідомлення    у відповідності зі статтею Б.7, за умови, що товар був належним чином індивідуалізований за договором, тобто явно відокремлений або іншим чином визначений як товар,    що    є    предметом    цього договору; у випадках, де це належить, усі мита, податки й інші збори, а також витрати на виконання митних процедур, що підлягають сплаті при експорті.
Покупець зобов`язаний відшкодувати    усі    витрати    і    збори, сплачені продавцем при наданні допомоги згідно статті А.2.
Як вбачається з п.3 зовнішньоекономічного контракту від 08.06.2020 року № S40242 сторони погодили що доставка товару здійснюється на умовах FCA - Ridderkerk, The Netherlands (Інкотермс - 2010).
У Проформі інвойсі № S40242-1 від 14.08.2020 та інвойсі № S40242-1 від 14.08.2020 визначена вартість товару та місце передачі товару - «WAREHOUSE. ALLGROUND CARGO HANDL, RIDDERHAVEN 10. 2984 B T RIDDERKERK, NETHERLANDS».
З наведеного вище слідує, що сторони погодили поставку на складі логістичної компанії ALLGROUND CARGO HANDL.
Перевізником отримано вантаж в місці зазначеному в інвойсі, що підтверджується транспортним документом CMR№43855 від 01.09.2020 року.
Відповідно до Довідки про транспортні витрати № 202/1 від 07.09.2020 року та Рахунку на оплату транспортних послуг № 202/1 від 07.09.2020 року, перевізник зазначив вартість наданих послуг саме з перевезення вантажу.
Жодних відомостей щодо понесених перевізником витрат на завантаження товару не зазначено, як і відсутні відомості щодо сплати позивачем будь-яких сум логістичній компанії ALLGROUND CARGO HANDL або продавцеві Barrow, Lane & Ballard Ltd додаткових платежів за навантаження чи обробку товару.
Таким чином, колегія суддів звертає увагу, що наявними в матеріалах справи документами підтверджується, що поставка товару відбулась на складі логістичної компанії ALLGROUND CARGO HANDL за адресою RIDDERHAVEN 10. 2984 B T RIDDERKERK, NETHERLANDS, як і було обумовлено безпосередньо в контракті.
Таким чином, оскільки позивачем були понесені тільки витрати з доставки товару від місця передачі товару RIDDERHAVEN 10. 2984 B T RIDDERKERK, NETHERLANDS до місцезнаходження покупця, очевидно, що документально підтвердженими даними є тільки витрати на перевезення.
Позивачем не могло бути надано підтвердження витрат на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, оскільки останні і не були ним понесені, так як поставка товару відбулась на складі логістичної компанії ALLGROUND CARGO HANDL за адресою RIDDERHAVEN 10. 2984 B T RIDDERKERK, NETHERLANDS, як і було обумовлено безпосередньо в контракті.
Крім того, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що умовами поставки FCA визначено, що якщо поставка здійснюється в іншому місці, продавець не несе  відповідальності  за розвантаження товару.
В той же час, суд першої інстанції помилково ототожнив поняття відповідальність та витрати, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про те, що відповідно до умов поставки FCA продавець несе обов`язок щодо завантаження придбаного товару на транспортний засіб, наданий перевізником лише за умови, що названим місцем поставки товару є площі продавця, у протилежному випадку  витрати  щодо перевантаження та/або завантаження товару на транспортний засіб покупця несе сам покупець такого товару, оскільки, як вже було зазначено вище, в правилах Інкотермс мова йде не про витрати, а про відповідальність за розвантаження товару, і жодним чином не зобов`язує покупця нести витрати з перезавантаження та/або
Щодо посилань митного органу на незабезпечення позивачем перекладу українською мовою копії митної декларації країни відправлення №20NLKEJ55FAQJPWD55 від 01.09.2020 з огляду на положення стаття 254 МК України, то колегія суддів не приймає останні з огляду на правове регулювання та навантаження норми цієї статті.
Відповідно до вимог статті 254 МК України, на яку посилається відповідач та суд першої інстанції, визначають, що документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.
Отже, вимога органу доходів і зборів про надання перекладу документів українською мовою є правомірною лише у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей.
Аналогічний підхід до застосування наведених вище правових норм висловлено у постанові Верховного Суду від 31 березня 2020 року у справі № 160/7049/19.
Частиною першою статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно з частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права у систменому зв`язку з фактичним обставинами справи, що призвело до передчасних та помилкових висновків про правомірність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла висновку про протиправність рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 11.09.2020 №UA100320/2020/000183/2 та наявність правових підстав для його скасування.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України    та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Горіхи Світу» до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення.
Згідно з положеннями    статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог частини четвертої  статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно частини шостої статті 139 КАС України,    якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до вимог частини першої    статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього    Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частиною першою статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Як вбачається з матеріалів справи позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір згідно з платіжним дорученням № 1976 від 21 вересня 2020 року у розмірі 2377,02 грн. (а.с. 68) та за подання апеляційної скарги згідно з платіжним дорученням № 100 від 08 вересня 2021 року у розмірі 3 565,52 грн.
Отже, з огляду на задоволення позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби у загальному розмірі 5942,54 грн.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,  -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Горіхи Світу» -задовольнити.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2021 року -скасувати.
Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Горіхи Світу» до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 11.09.2020 №UA100320/2020/000183/2.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби (код ЄДРПОУ: 43337359; місцезнаходження: 03124, м. Київ, бул. Гавела Вацлава, 8-А) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Горіхи Світу» (код ЄДРПОУ: 41516152; місцезнаходження: 08330, Київська обл., Бориспільський район, село Дударків, вул. Незалежності, 99 Г), витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в загальній сумі 5942,54  (п`ять тисяч девятсот сорок дві  ) грн. 54 коп.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                      В.О. Аліменко 

Судді                                                                                          Л.В. Бєлова

                                                                                                    А.Ю. Кучма