ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

18 січня 2022 року 	м.Суми	

Справа №592/8217/21 
Номер провадження 22-ц/816/123/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Собини О. І. ,  Левченко Т. А. 

сторони:
позивач – АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АКЦЕНТ-БАНК»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК»
на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 листопада 2021 року в складі судді Онайка Р.А., ухвалене в м. Суми, повний текст якого складено 09 листопада 2021 року,

                                                     В С Т А Н О В И В:

05 липня 2021 року АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АКЦЕНТ-БАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № SAMABWFC00000815207 від 04 січня 2017 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 46,80 % щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом.
Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.
В порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 06 квітня 2021 року становить 48005 грн 16 коп., з яких: 37332 грн 34 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 10672 грн 82 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, які позивач просив стягнути із відповідача на його користь.
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 листопада 2021 року, з врахуванням ухвали Копвпаківського районного суду м. Суми від 10 листопада 2021 року про виправлення описки, позовні вимоги АТ «АКЦЕНТ-БАНК» задоволені частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 04 січня 2017 року в розмірі 19747 грн 23 коп., витрати по справі у розмірі 933 грн 78 коп., а всього 20681 грн 01 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Вказане рішення суду позивач оскаржив в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі АТ «АКЦЕНТ-БАНК», не погоджуючись з рішенням суду в частині незадоволених позовних вимог, посилаючись на порушенням судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В апеляційній скарзі позивач зазначає, що відповідач в анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку.
Вказує, що боржник користувалась кредитом, а значить ознайомилася з Умовами і Правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодилася з ними, оскільки даний кредитний договір є договором оферти.
Зауважує, що у будь-якому випадку суд повинен був стягнути відсотки у розмірі облікової ставки Національного банку України (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Відзиву на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 до апеляційного суду не направила.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що 04 січня 2017 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банк, у якій зазначено, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, становить між нею та Банком договір про надання банківських послуг, з яким вона ознайомилася до його підписання та згодна з його умовами (а.с. 7 на звороті);
На підтвердження погодження умов кредитування позивачем надано Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК», розміщеного на сайті https://a- bank.com.ua/terms (а.с. 8-12), Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК» - Тарифи користування кредитною карткою» Універсальна» (а.с. 13).
Відповідно до нової редакції статуту АТ «АКЦЕНТ-БАНК» останнє є правонаступником за всіма правами і обов`язками ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» (зворот а. с. 16 - 19).
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 06 квітня 2021 року становить 48005 грн 16 коп., з них: 37332 грн 34 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 10672 грн 82 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом (а. с. 6-7).
Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що фактично отримані та використані позичальником кошти в повному об`ємі банку не повернуті, а тому, з урахуванням вимог частини 2 статті 530 ЦК України дійшов висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, однак з урахуванням часткового погашення відповідачем заборгованості, суд здійснив власний розрахунок, відповідно до якого стягнув фактично отримані та не повернуті відповідачем кошти.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за несвоєчасну сплату кредиту, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, у анкеті-заяві відсутня домовленість сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, а надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил, не містять підпису відповідача та не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками місцевого суду з огляду на слідуюче.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «АКЦЕНТ-БАНК»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. На цю обставину звернула увагу Велика палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), в якій предметом розгляду були подібні правовідносини, зауважила, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна Універсальна, 30 днів пільгового періоду та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання анкети - заяви, оскільки за умови що вони не містять підпису позичальника, немає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Тобто при вирішенні спору суд повинен з`ясувати які саме умови включені в заяву позичальника.
У анкеті-заяві позичальника ОСОБА_1 про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку від 04 січня 2017 року процентна ставка не зазначена, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, відсутні дані про суму кредитного ліміту.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором № SAMABWFC00000815207 від 04 січня 2017 року, посилався на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК», розміщеного на сайті https://a- bank.com.ua/terms та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК» - Тарифи користування кредитною карткою Універсальна, як невід`ємні частини спірного договору.
Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК», розміщеного на сайті https://a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила» Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, розмір і порядок нарахування та інші умови.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг А-Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, саме у зазначених банком розмірах і порядках нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).
В даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин і правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, чи ч. 2 ст. 638 ЦК України, відповідно до положень якої - договором оферти є прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (https://a- bank.com.ua/terms) неодноразово змінювалися самим АТ «А-Банк» в період з часу виникнення спірних правовідносин (04 січня 2017 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
Отже, при укладенні договору з ОСОБА_1 , АТ «А-БАНК» не дотрималось вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які банк вважав узгодженими.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Твердження заявника в апеляційній скарзі про те, що відповідач користувалася кредитними коштами, тим самим погодилася з умовами кредитного договору з Банком, спростовується наступним.
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Статтею 1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відтак саме в письмовій формі може бути погоджено умови надання кредиту та розмір процентної ставки, а тому до даних правовідносин не може бути застосовано положення ч. 2 ст. 642 ЦК України, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.
В апеляційній скарзі банк посилається на ч. 1 ст. 1048 ЦК України, відповідно до якої якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ, однак позовних вимог про стягнення відсотків на підставі ч. 1 ст. 1048 ЦК України АТ «А-БАНК» не заявляв, а тому, виходячи з принципу диспозитивності (ст. 13 ЦПК України, суд не вправі був вирішувати питання про стягнення відсотків на підставі ч. 1 ст. 1048 ЦК України.
Частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 19747 грн 23 коп., суд першої інстанції врахував виписку по картці НОМЕР_1 , видану ОСОБА_1 за період з 04 січня 2017 року по 16 серпня 2021 року, відповідно до якої у вказаний період з рахунку було знято 81294 грн 08 коп., у тому числі: 1558 грн 07 коп. - сума комісій за видачу готівкових коштів переказ коштів на інші рахунки, 31896 грн 08 коп. списано відсотків за використання кредитного ліміту та 127 грн 18 коп. помилково списано відсотків за використання кредитного ліміту 01 червня 2018 року.
Тобто, ОСОБА_1 було отримано від позивача 47712 грн 75 коп. як у готівковій формі, так і використаних для придбання товарів та для погашення заборгованості за іншими договорами (81294,08 грн - 1558,07 грн - 31896,08 грн - 127,18 грн).
З виписки вбачається, що на банківський рахунок ОСОБА_2 було внесено 28092 грн 70 коп., з яких 127 грн 18 коп. були зараховані позивачем для компенсації помилково нарахованих відсотків 01 червня 2018 року, тому місцевий суд прийшов до вірного висновку, що заборгованість перед позивачем станом на 16 серпня 2021 року становить 19747 грн 23 коп. (47712,75 грн - (28092,7 грн - 127,18 грн)), яку він обґрунтовано стягнув з відповідача.
Відтак, колегія суддів вважає, що судом з`ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, його висновки відповідають вимогам закону та обставинам справи, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції в оскарженій частині з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.
За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив рішення в оскарженій частині з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому таке судове рішення необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

                                                          П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК» залишити без задоволення.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 листопада 2021 року в даній справі в оскаржуваній частині залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. 
Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді:                                                                                        О. І. Собина 

                                                                                                   Т. А. Левченко