ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

02 лютого 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/12478/19	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів:  Білак С.В., Шальєвої В.А.,       
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2021 ( суддя першої інстанції Врона О.В.) в адміністративній справі №160/12478/19 за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю " ВІНІЛ"  до  Офісу великих платників податків Державної податкової служби  про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,- 

ВСТАНОВИВ:
ТОВ «ВІНІЛ»  звернулось до суду з вимогами   визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.11.2019 року №0004335005 на загальну суму штрафу 19467,62 грн. винесене Офісом великих платників податків Державної податкової служби України , визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.11.2019 року №0004325005 на загальну суму штрафу 7637,50 грн. винесене Офісом великих платників податків Державної податкової служби України.
Оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню, оскільки ТОВ «ВІНІЛ» для реалізації власних статутних цілей та завдань на календарний 2019 рік із продажу шпалерної продукції власного виробництва, з метою підвищення попиту та збільшення обсягів продажу через мережу магазинів ТОВ «Епіцентр» та ПАТ «Нова лінія» укладено договір №0000003 від 27.06.2019 між ТОВ «ВІНІЛ», як замовником, та ТОВ «Агентство Ребус», як підрядником, з проведення підготовчих робіт з організації проведення заходу для замовника та співробітників мережі «Епіцентр» та «Нова лінія» (з урахуванням додаткової угоди №1 від 24.07.2019р.) з метою ознайомлення останніх з асортиментом шпалерної продукції виробництва ТОВ «ВІНІЛ». На виконання даного договору укладено акт виконаних робіт №ОУ-0000001 здачі- прийняття робіт (наданих послуг) на суму 183 299,74 грн., у т.ч. ПДВ 30 550 грн. Розрахунки за надані послуги ТОВ «Агентство Ребус» проводились у безготівковій формі на поточний рахунок ТОВ «Агентство Ребус», що підтверджено платіжними дорученнями ТОВ «ВІНІЛ» №3694 від 24.07.2019 р. на суму 152 250 грн., у т.ч. ПДВ 25375 грн. та №3318 від 05.07.2019 на суму 31050 грн., у т.ч. ПДВ 5175 грн. Керівництвом ТОВ «ВІНІЛ» не приймалось наказу про проведення семінару самостійно в м. Одеса, не орендувались приміщення та обладнання. Проведення заходу, не організовувались маркетингові акції із рекламою майбутнього семінару, на семінар були відряджені працівники, посадові обов`язки і функції яких зосереджені саме на продажу шпалер, а не організації семінарів, конференцій та подібних заходів, тощо. Договір №0000003 від 27.06.2019 між ТОВ «ВІНІЛ» і ТОВ «Агентство Ребус» та додаткова угода №1 від 24.07.2019 р. не визнані недійсними, фіктивними або удаваними правочинами в установлений Цивільним кодексом України спосіб, отже не брати до уваги двосторонній договір та первинні документи, складені відповідно до чинного законодавства України відповідач не мав права.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2021 року позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби України від 13.11.2019 року №0004335005 в частині нарахування штрафної санкції на суму 15 275 грн. за відсутність реєстрації протягом граничного строку податкових накладних на суму 30 550 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 13.11.2019 року №0004325005 на загальну суму штрафу 7 637,50 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
З апеляційною скаргою звернувся відповідач, в якій зазначив про порушення судуом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення в частині задоволених позовних вимог.
Крім того, Східне міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків до суду подано заяву про заміну сторони по справі, а саме Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби на Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року № 537  на виконання якої внесено запис про реєстрацію 30 липня 2019 року Офісу великих платників податків ДПС, розпочата реорганізація Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби шляхом приєднання до Офісу великих платників податків ДПС.
Згідно з п. 1  постанови Кабінету Міністрів України  Про деякі питання територіальних органів Державної податкової служби  від 30.09.2020 № 893  ліквідуються як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком, зокрема Офіс великих платників податків ДПС.
На базі ліквідованого Офісу великих платників податків ДПС та його територіальних управлінь утворено нові управління по роботі з великими платниками податків, зокрема Східне Міжрегіональне управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків, яке створено 30.09.2020, про що міститься відповідний запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за № 1000741030008085321.
Наказом ДПС України від 12.11.2020 № 643 затверджено Положення про Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків.
Згідно п. 1 вказаного Положення Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків територіальним органом, утвореним на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України. Міжрегіональне управління забезпечує реалізацію повноважень ДПС у взаємовідносинах з великими та іншими платниками, які перебувають на обліку в цьому управлінні, і здійснює їх податкове супроводження.
Міжрегіональне управління є правонаступником майна, прав та обов`язків Офісу великих платників податків ДПС (ЄДРПОУ 43141471) у відповідних сферах діяльності.
Відповідно до частини 1  статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про необхідність заміни відповідача у справі - Офіс великих платників податків ДПС на Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, на підставі направлень від 25.09.2019 року №19/28-10-50-05-12, №18/28-10-50-05-12, відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.8, пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, на підставі наказу від 19.09.2019 року №129, було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Вініл» з питань формування від`ємного значення податку на додану вартість по декларації з податку на додану вартість по декларації з податку на додану вартість за липень 2019 року (вх. від 20.08.2019 року №9187506853), з урахуванням уточнюючого розрахунку (вх. від 17.09.2019 року №9212772007).
За результатами перевірки складено акт від 18.10.2019 року №4/28-10-50-05/25513976, в якому зазначено порушення: абз. «г» п.198.5, ст. 198, п. 200.1, абз. «б» п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, внаслідок чого завищено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню по декларації за липень 2019 року на суму 30550 грн.; п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України та порядку ведення ЄРПН, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 року №1246: в частині відсутності виписки та не здійснено реєстрацію податкової накладної (відсутня реєстрація) в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму ПДВ 30550 грн., в частині порушення граничних термінів реєстрації податкової накладної на суму ПДВ 41926,23 грн.
На підставі акту перевірки від 18.10.2019 року №4/28-10-50-05/25513976 відповідачем сформовано та направлено позивачу податкові повідомлення-рішення від 13.11.2019 року:
- №0004325005 про зменшення позивачу суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 30550 грн., застосовано штрафні санкції на суму 7637,50 грн.;
- №0004335005 про застосування штрафу на загальну суму19467,62 грн., а саме за затримку реєстрації податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 41926,23 грн. застосовано штраф в розмірі 10% на суму 4192,62 грн.; за відсутність реєстрації протягом граничного строку податкових накладних на суму 30550 грн. застосовано штраф у розмірі 50% на суму 15275 грн.
Не погоджуючись з прийнятими  рішеннями, позивач звернувся до суду.  
Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції зазначив, що витрати на проведення семінару можуть бути включені до витрат платника податків за наявності документів, що підтверджують зв`язок такого відрядження з діяльністю такого платника податків, зокрема (але не виключно) таких: запрошень сторони, що приймає, діяльність якої збігається з діяльністю платника податку; укладеного договору; інших документів, які встановлюють або засвідчують бажання встановити цивільно-правові відносини; документів, що засвідчують участь відряджених осіб в переговорах, конференціях або семінарах, інших заходах, що проводяться за тематикою, що збігається з господарською діяльністю платника податку.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно пункту   44.1   статті   44 ПК  України    для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з п.185.1. ст.185, п.187.1. ст.187, п.188.1. ст.188 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, окрім іншого, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України. Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, або дата відвантаження товарів. База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 статті 193 Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Згідно з п.  198.3  ст.  198 Податкового кодексу України, нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до п.  198.1  ст.  198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Згідно з п.198.2   ст.198 Податкового кодекс України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом    201.11    статті    201    цього    Кодексу.
Згідно з п.  201.10  ст.201 Податкового кодексу України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Згідно з абзацом 11  статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року №996-XIV, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення
Також, відповідно до частини першої  ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»,  підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
З наведених законодавчих положень слідує, що умовою виникнення у платника права на включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених в ціні товару (послуги) та зменшення суми оподаткованого доходу на суму понесених витрат є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг), а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.
З матеріалів справи вбачається, 27.06.2019 року між ТОВ «Вініл» та ТОВ «Агенство Ребус» укладено договір №0000003 про виконання разової роботи, за умовами якого замовник в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, дає завдання підрядникові щодо виконання, а підрядник бере на себе зобов`язання виконати наступну разову роботу: проведення підготовчих робіт, організація та проведення заходу для замовника та співробітників мережі «Епіцентр». Для виконання такої роботи підрядник має право залучити третіх осіб, при цьому підрядник відповідає за дії таких третіх осіб як за свої власні.
Зазначений семінар, ознайомлення працівниками позивача працівників ТОВ «Епіцентр К» та ПАТ «Нова Лінія» з видами продукції позивача, проводився для донесення необхідної інформації щодо продукції, що є предметом господарської діяльності позивача. Під час даного заходу для представників ТОВ «Епіцентр К» та ПАТ «Нова Лінія» працівниками позивача була доведена необхідна інформація щодо продукції позивача, її асортименту і технічних характеристик. Надання такої інформації сприяє, у тому числі кращому розумінню її властивостей, її відмінності від продукції конкурентів та отриманню інформації щодо її якісних характеристик. 
Тому вірним є висновок суду першої інстанції, що твердження відповідача, що послуги, отримані від «ТОВ «Агенство Ребус» з організації проведення виїзного навчального семінару відповідно до акту №ОУ-0000001 здачі-прийняття робіт (надання послуг) на суму 183299,74 грн., у тому числі ПДВ 30550, не пов`язані з веденням господарської діяльності підприємства є необґрунтованими.
Відповідач не доводить не пов`язаність отриманих позивачем послуг з господарською діяльністю Товариства.
Суд визнає, що господарська діяльність у розумінні податкового законодавства та  підприємницька діяльність в розумінні господарського законодавства є дещо різними за своїм правовим навантаженням, поняття дохід та прибуток не є тотожними, а тому їх підміна є неприпустимою, оскільки для визначення наявності господарської діяльності платника податків законодавчо визначена необхідність спрямованості такої діяльності саме на отримання доходу, а не прибутку.
Реалізуючи свою господарську компетенцію Товариство має право направляти працівників підприємств на професійні тренінги, курси підвищення кваліфікації, семінари з метою професійної підготовки або підвищення кваліфікації працівників задля досягнення господарських цілей підприємства, підприємство як суб`єкт господарювання є вільним у виборі предмету договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.
Отже, корпоративна культура є компонентом господарської діяльності підприємств, яка підвищує її ефективність, оскільки втілює систему цілей і пріоритетів підприємства, основною метою діяльності якого є отримання доходу.
Таким чином, виходячи з меж господарської компетенції господарюючого суб`єкта, вищеозначені витрати підприємства здійснені з метою досягнення підприємством позитивних результатів у здійснюваній господарській діяльності.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст.   242,  243,  308,  311,  315,  316,  321,  322,  325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2021 в адміністративній справі №160/12478/19залишити без змін.
Постанова  набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня  складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 07 лютого 2022 року.

Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва