Ухвала   
 
03 лютого 2022 року
м. Київ
 
справа № 146/299/19
 
провадження № 61-1206ск22
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 20 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу освіти, культури, молоді та спорту Вапнярської селищної ради об`єднаної територіальної громади Тульчинського району Вінницької області про визнання неправомірними та скасування наказів про оголошення догани та звільнення, поновлення на роботі, виплату заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 11 серпня 2021 року позов ОСОБА_1 до Відділу освіти, культури, молоді та спорту Вапнярської селищної ради об`єднаної територіальної громади Тульчинського району Вінницької області про визнання неправомірними та скасування наказів про оголошення догани та звільнення, поновлення на роботі, виплату заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди задоволено частково.
Визнано неправомірним та скасовано наказ начальника Відділу освіти, культури, молоді та спорту Вапнярської селищної ради об`єднаної територіальної громади Тульчинського району Вінницької області від 11 січня 2019 року № 19 про оголошення ОСОБА_1 догани «у зв`язку з доставкою продуктів харчування невідповідної якості та відсутності відповідних документів», «за невиконання посадових обов`язків - відсутність контролю за роботою харчоблоку».
Визнано неправомірним та скасовано наказ начальника Відділу освіти, культури, молоді та спорту Вапнярської селищної ради об`єднаної територіальної громади Тульчинського району Вінницької області                              від 04 лютого 2019 року № 3К про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Вапнярського ЗДО (ясла-садка) «Ромашка» Вапнярської селищної ради за систематичне невиконання нею без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором та Правилами внутрішнього трудового розпорядку від 07 лютого 2019 року на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Вапнярського закладу дошкільної освіти (ясла-садка) «Ромашка» Вапнярської селищної ради та виплачено їй середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період часу з 07 лютого 2019 року по день ухвалення судового рішення.
Стягнуто з Відділу освіти, культури, молоді та спорту Вапнярської селищної ради об`єднаної територіальної громади Тульчинського району Вінницької області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Рішення суду в частині поновлення на роботі та виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць звернуто до негайного виконання.
 
Постановою Вінницького апеляційного суду від 20 грудня 2021 року апеляційну скаргу Відділу освіти, культури, молоді та спорту Вапнярської селищної ради об`єднаної територіальної громади Тульчинського району Вінницької області задоволено.
Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 11 серпня        2021 року скасовано.
У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
У січні 2022 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 20 грудня 2021 року.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.
 
Касаційна скарга містить квитанцію про часткову сплату ОСОБА_1 судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 1 680 грн.
 
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України 
«Про судовий збір» від 08 липня 2011 року. 
 
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір»                             (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року,                в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
 
Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 1 921 грн.
 
Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору становить                           1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом)                 за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. 
 
У січні 2019 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Відділу освіти, культури, молоді та спорту Вапнярської селищної ради об`єднаної територіальної громади Тульчинського району Вінницької області та просила суд:
-          визнати неправомірним та скасувати наказ начальника Відділу освіти, культури, молоді та спорту Вапнярської селищної ради об`єднаної територіальної громади Тульчинського району Вінницької області від 11 січня 2019 року № 19 про оголошення догани;
-          визнати неправомірним та скасувати наказ начальника Відділу освіти, культури, молоді та спорту Вапнярської селищної ради об`єднаної територіальної громади Тульчинського району Вінницької області                              від 04 лютого 2019 року № 3К про звільнення;
-          поновити її на посаді директора Вапнярського закладу дошкільної освіти (ясла-садка) «Ромашка» Вапнярської селищної ради;
-          стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу період часу з 07 лютого 2019 року по день ухвалення судового рішення.
 
Крім того, у березні 2020 року  ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про збільшення позовних вимог, в якій, окрім заявлених позовних вимог також просила суд стягнути з відповідача на свою користь відшкодування моральної шкоди у розмірі 80 000 грн. 
 
Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 102 грн.
 
Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час звернення до суду із заявою про збільшення позовних вимог) визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
При цьому позовна вимога щодо відшкодування моральної шкоди                              є майновою вимогою, оскільки позивач її визначила у грошовому вимірі, що узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом                                 у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц (провадження № 61-23674св18).
 
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо розмір позовних вимог збільшено або пред`явлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду з відповідною заявою. У разі зменшення розміру позовних вимог питання щодо повернення суми судового збору вирішується відповідно до статті 7 цього Закону.
 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
 
Ураховуючи наведене,  ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору лише за позовні вимоги щодо визнання неправомірним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, тому заявнику слід сплатити судовий збір за немайнову вимогу щодо визнання неправомірним та скасування наказу начальника Відділу освіти, культури, молоді та спорту Вапнярської селищної ради об`єднаної територіальної громади Тульчинського району Вінницької області від 11 січня 2019 року № 19 про оголошення догани та майнові вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.
 
Отже, при поданні позову за вимогу немайнового характеру судовий збір повинен був бути сплачений у розмірі 768,40 грн (1 921 грн * 0,4 = 768,40 грн).
 
Ставка судового збору, що підлягала сплаті позивачем при зверненні до суду за вимогу майнового характеру становила 768,40 грн.
 
При зверненні до суду із заявою про збільшення позовних вимог судовий збір повинен був бути сплачений у розмірі 840,80 грн (2 102 грн * 0,4 = 840,80 грн).
 
Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України                        «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми та складає 4 753,60 грн (768,40 грн + 768,40 грн + 840,80 грн) * 200% =                       4 753,60 грн).
 
Оскільки ОСОБА_1 сплатила судовий збір за подання касаційної скарги           у розмірі 1 680 грн, то заявнику необхідно надати до суду касаційної інстанції докази сплати судового збору додатково у розмірі 3 073,60 грн.
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду                  у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК                                у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102, найменування податку, збору, платежу «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України                        «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату. 
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 20 грудня 2021 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                         Р. А. Лідовець