УХВАЛА
30 грудня 2021 року 
м. Київ
справа № 160/8652/20
адміністративне провадження № К/9901/47129/21 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Васильєвої І.А., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року по справі № 160/8652/20 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТ СТАЛІ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
УСТАНОВИВ:
21.12.2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року по справі № 160/8652/20 (згідно з трек-номером поштового відправлення скаргу надіслано 17.12.2021 року).

При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено наступне.

Підставою касаційного оскарження скаржником зазначено пункт 3 частини 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України з посиланням на неправильне застосування судами попередніх інстанцій пунктів 44.1 статті 44, 85.2, 85.9 статті 85, 192.1 статті 192 Податкового кодексу України з огляду на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування наведених норм права у подібних правовідносинах, зокрема: 1) пов`язаних з фактами списання на витрати підприємства безнадійну дебіторську заборгованість, непідтверджену документально через вилучення у 2015 році документів слідчими органами; 2) пов`язаних з фактами встановлення розбіжності між показниками витрат фінансової звітності, декларацій з податку на прибуток та бухгалтерського обліку; 3) пов`язаних з фактами не здійснення підприємством коригування податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ «НЬЮКОС» за червень 2019 року. 

Частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 3 частини 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках, зокрема, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги з`ясовано, що посилаючись як на підставу касаційного оскарження на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України скаржник не обґрунтував, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися. До того ж, посилання скаржника на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах є недоведеним, оскільки як вбачається з тексту оскаржуваних судових рішень, розміщених в Єдиному державному реєстрі судових рішень, який є загальнодоступним для ознайомлення, суди попередніх інстанцій застосували вимоги статей 44, 85 Податкового кодексу України з врахуванням правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 06.08.2019 року у справі №2340/4818/18, а надаючи оцінку правомірності віднесення позивачем до складу витрат списану як безнадійну дебіторську заборгованість за 2017 - 2018 роки суди попередніх інстанцій посилалися на обставини, встановлені судовим рішенням у справі №160/4920/20, яке набрало законної сили 09.12.2020 року. При цьому скаржником не зазначено, в чому неправомірність врахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а також в чому помилка судів попередніх інстанцій в частині врахування обставин, встановлених судовим рішенням у справі №160/4920/20.

Касаційна скарга побудована на цитуванні норм податкового й пов`язаного із ним законодавства й незгоді із наданою судами правовою оцінкою встановленим обставинам і дослідженим доказам, а доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи та досліджених ними доказів, що виходить за межі касаційного перегляду, які визначені статтею 341 КАС України і не є належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Верховний Суд зазначає, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Суд звертає увагу, що з урахуванням змін до Кодексу адміністративного судочинства України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Отже, Верховний Суд дійшов висновку, що у касаційній скарзі не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Пунктом 4 частини 5 статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За наведених обставин касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись статтями 328, 330, 332, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року по справі № 160/8652/20 повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя                                                                                                                І.А. Васильєва