ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2022 р.	Справа № 588/1818/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,
Суддів: Кононенко З.О. ,  Калиновського В.А. ,
за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 20.12.2021 року, головуючий суддя І інстанції: Щербаченко М.В., вул. Миру, 9, м. Тростянець, Тростянецький, Сумська, 42600, повний текст складено 20.12.21 року у справі № 588/1818/21
за позовом        ОСОБА_1  
до       інспектора СРПП ВП № 3 (м. Лебедин) Сумського районного відділу  поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області Глудика Руслана Леонідовича ,       Головного управління Національної поліції в Сумській області               
про визнання протиправною та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Тютюнник В`ячеслав Володимирович звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора СРПП ВП №3 (м. Лебедин) Сумського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області Глудика Руслана Леонідовича, Головного управління Національної поліції в Сумській області, в якому просив суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ №559324 від 22.10.2021 року, складену інспектором СРПП ВП №3 (м. Лебедин) Сумського районного відділу поліції ГУ НП в Сумській області Глудиком Русланом Леонідовичем, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 126 КУпАП;
- провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за частиною 2 ст. 126 КУпАП закрити.
Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 20.12.2021 року по справі № 588/1818/21 адміністративний позов залишено без задоволення.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 20.12.2021 року по справі № 588/1818/21 скасувати, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов, визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ №559324 від 22.10.2021 року, складену інспектором СРПП ВП №3 (м. Лебедин) Сумського районного відділу поліції ГУ НП в Сумській області Глудиком Русланом Леонідовичем, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 126 КУпАП.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про те, що відповідачами суду не надано доказів, які свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. Судом першої інстанції не було враховано, що з наданого відповідачем відеозапису вбачається, що зазначений в оскаржуваній постанові час: «14:30» не відповідає фактичним обставинам справи, адже у цей час розгляд справи поліцейським вже був завершений та відеозапис припинений, з огляду на що така постанова не може вважатися правомірною та підлягає скасуванню. Крім того, з відеозапису не вбачається факт керування позивачем транспортним записом, а та обставина, що позивач не оспорює факту керування, не є визнанням протилежного, тому висновок суду першої інстанції про доведеність факту керування позивачем транспортним засобом є помилковим. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач, Головне управління Національної поліції в Сумській області, заперечило проти задоволення вимог апеляційної скарги з огляду на їх необґрунтованість.
Представник позивача Тютюнник В.В. у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, та наполягав на її задоволенні, посилаючись доводи, аналогічні наведеним у скарзі. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 22.10.2021 року поліцейським СРПП відділення поліції № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУ НП Глудиком Русланом Леонідовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 559324 від 22.10.2021 року, якою на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн.
За змістом вказаної постанови, 22 жовтня 2021 року о 14 год. 30 хв. в Тростянецькому районі с. Білка по вул. Жовтневій водій ОСОБА_1 керував мопедом «SAВUR» б/н, не маючи права керувати таким транспортним засобом, а саме без посвідчення водія, чим порушив п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 126 КУпАП (а.с. 5).
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позовних вимог. 
Колегія суддів погоджується з наявністю підстав для часткового задоволення апеляційної скарги на підставі п. 7 ч. 3 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно із статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до  п. 1.1 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі – ПДР), ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні гуртуватися на вимогах цих Правил.
Положеннями пунктів 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
За змістом пункту 1.10 ПДР, учасник дорожнього руху - особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному.
Водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. 
Розділом ІІ ПДР встановлено права та обов`язки водіїв механічних транспортних засобів.
Підпунктом а) пункту 2.1 ПДР визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Згідно із підпунктом «а» пункту 2.4 ПДР, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.
Частиною 2 статті 126 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Отже, виходячи з наведених норм, основною ознакою за якою визначається склад правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 126 КУпАП, є керування транспортним засобом особою, яка не має такого права, тобто не має посвідчення водія відповідної категорії.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про те, що на думку сторони позивача відповідачами суду не надано доказів, які свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, з огляду на те, що з відеозапису не вбачається факт керування позивачем транспортним засобом, а те, що позивач не оспорює факту керування, не є визнанням протилежного.
Як було зазначено вище, в силу статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. 
Таким чином, притягнути до адміністративної відповідальності можна лише ту особу, яка вчинила дії, що підпадають під ознаки адміністративного правопорушення та яка є або може бути суб`єктом адміністративного правопорушення.
За правилами ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Колегія суддів враховує, що у відповідності до абзаців першого та другого частини 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Поряд із цим, ч. 1 ст. 77 КАС України, також закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Тобто позивач не звільнений від обов`язку довести існування обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення. 
На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, відповідачем надано диск з відеозаписом з відеореєстратора, розміщеного на форменому одязі поліцейського, про який зазначено у спірній постанові, на якому зафіксовано перебування позивача ОСОБА_1 за кермом мопеда, який не заперечував відсутність у нього права керування транспортними засобами, і якому було повідомлено про те, що ним вчинено правопорушення, передбачене частиною 2 статті 126 КУпАП, роз`яснено його права.
Факт відсутності у позивача посвідчення водія ним не заперечується, та докази протилежного в матеріалах справи відсутні.
Колегія суддів вважає, що наявні у справі докази у своїй сукупності підтверджують факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 126 КУпАП.
Характер наведених позивачем доводів в обґрунтування заперечень та вимог апеляційної скарги, з урахуванням відсутності жодних належних та допустимих доказів на їх підтвердження, або таких, що викликали б будь-який обґрунтований сумнів щодо керування позивачем транспортним засобом без права керування таким транспортним засобом, не спростовують факт вчинення позивачем зазначених дій, і відповідно правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 126 КУпАП.
З огляду викладене відсутні правові підстави вважати протиправною постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення, серії БАВ №559324 від 22.10.2021 року.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з огляду на його необґрунтованість. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.
Посилання в апеляційній скарзі про те, що зазначений в оскаржуваній постанові час: «14:30» не відповідає фактичним обставинам, також не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи, та такі доводи позивача жодним чином не спростовують вчинення ним вищевказаного адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. 
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 20.12.2021 року у справі № 588/1818/21 суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, проте, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, допустив порушення норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити частково.
Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 20.12.2021 року у справі № 588/1818/21 скасувати.
Прийняти постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора СРПП ВП №3 (м. Лебедин) Сумського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області Глудика Руслана Леонідовича, Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий суддя 		О.М. Мінаєва	
Судді	   	З.О. Кононенко    В.А. Калиновський