ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/914/22 Справа № 214/6561/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Малаховська І. Б. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2022 року                                                                м.Кривий Ріг
справа № 214/6561/20
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Остапенко В.О.,
суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.
секретар судового засідання – Євтодій К.С.
сторони:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 листопада 2021 року, яке ухвалено суддею Малаховською І.Б. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 12 жовтня 2021 року, -
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на спадкове майно. 
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком позивача. Батько позивача ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . 
Позивач та відповідач є спадкоємцями ОСОБА_3 першої черги, позивач подав заяву про прийняття спадщини у визначений законом строк.
За життя батько разом з відповідачем придбали автомобіль марки NISSAN X-TRAIL 1.6 DCi, 2018 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Позивач вважає, що оскільки, відповідно до вимог ст.60 СК України та ст.ст. 357,368 ЦК України, автомобіль марки NISSAN X-TRAIL 1.6 DCi, 2018 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 є спільною сумісною власністю подружжя, померлому ОСОБА_3 належить 1/2 частина вказаного автомобіля. Отже, позивачу, як спадкоємцю першої черги, належить 1/4 частка спірного автомобіля. 
На підставі наведеного вище позивач просив суд визначити за ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/2 частку у праві спільної сумісної власності подружжя на автомобіль марки NISSAN X-TRAIL 1.6 DCi, 2018 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнати за позивачем право власності на 1/4 частку автомобіля марки NISSAN X-TRAIL 1.6 DCi, 2018 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі. 
Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 листопада 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог посилаючись на те, що відповідачем не доведено того, що спірний автомобіль був придбаний за її особисті кошти, оскільки наданий відповідачем договір дарування грошових коштів нотаріально не посвідчений, що є порушенням ч.5 ст. 719 ЦК України та свідчить про нікчемність вказаного договору. 
Позивач зауважує на тому, що спільна заява відповідача та ОСОБА_4 , яка була посвідчена 15.12.2020 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Тищенком О.І., тобто через три місяці після звернення позивача до суду з позовом, не є доказом отримання коштів.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на думку відповідача, апеляційну скаргу позивача – залишити без задоволення. 
Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_2 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила суд залишити без змін рішення суду першої інстанції, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком позивача ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача. 
ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 20 лютого 1998 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.40). 
28 серпня 2018 року, в період шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , було придбано автомобіль марки NISSAN X-TRAIL 1.6 DCi, 2018 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу зазначено відповідача ОСОБА_2 .
Звертаючись до суду з позовом про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на спадкове майно позивач посилався на те, що спірний автомобіль був придбаний на ім`я відповідача в період перебування у шлюбі з батьком позивача ОСОБА_3 , тому за ОСОБА_3 слід визначити 1/2 частку у праві спільної сумісної власності подружжя на спірний автомобіль, а за позивачем, як наслідок, право власності на 1/4 частку спірного автомобіля.
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача суд першої інстанції виходив з того, що автомобіль марки NISSAN X-TRAIL 1.6 DCi, 2018 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки придбаний за особисті кошти дружини.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне. 
Рівність прав і обов`язків у шлюбі та сім`ї включає в себе також їх рівність у майнових відносинах, які регулюються положеннями СК України та ЦК України.
Зі змісту нормативних положень глав 7 та 8 СК України, власність у сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном.
Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст.ст.60-63,68 СК України, за приписами яких будь-яке майно (крім речей індивідуального користування та речей, які виключені з цивільного обороту), набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження цим майном, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.
Спільною сумісною власністю подружжя можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.
При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено частиною першою статті 63, частиною першою статті 65 СК України.
Відповідно до п.п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд, вирішуючи спори між подружжям про майно, повинен встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне в нього на час розгляду справи, та те, що перебуває у третіх осіб.
Згідно зі ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка та інші обставини, що мають істотне значення.
Виходячи із роз`яснень, викладених в абз. 1 п. 22, абз. 1 п. 23, абз. 1 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60,69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.2, ч.3 ст. 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.
Відповідно до ч.1,3 ст. 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.
В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.
При цьому, порядок розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки, що є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя, а в разі неподільності - присудження одному з подружжя, якщо інше не визначене домовленістю між ними, або реалізації через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки, що регламентовано ст.71 СК України.
На підставі наведеного вище, враховуючи обставини придбання спірного автомобіля в період перебування відповідача та ОСОБА_5 в офіційно зареєстрованому шлюбі, відсутності будь-якої домовленості між відповідачем та ОСОБА_3 щодо його поділу з відступленням від рівності часток судом, колегія суддів приходить до висновку, що спірний автомобіль марки NISSAN X-TRAIL 1.6 DCi, 2018 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , є спільною сумісною власністю відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та з урахуванням того, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ним необхідно визначити 1/2 частку у праві спільної сумісної власності подружжя на автомобіль марки NISSAN X-TRAIL 1.6 DCi, 2018 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . 
При цьому, посилання відповідача на те, що відповідно до договору дарування від 01.08.2018 року ОСОБА_4 подарував їй грошові кошти в сумі 700 000 грн. для придбання автомобіля та вказаний договір був посвідчений нотаріально засвідченою заявою від 15.12.2020 року не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки в договорі дарування від 01.08.2018 року дійсно зазначено, що ОСОБА_4 подарував відповідачу ОСОБА_2 кошти в сумі 700 000 грн. для придбання автомобіля, при цьому доказів того, що вказані кошти надавались відповідачу ОСОБА_2 для придбання автомобіля у її особисту власність, матеріали справи не містять, в той час як відповідач по справі не спростовує того факту, що спірний автомобіль був придбаний для можливості перевезення хворого ОСОБА_3 , тобто спірний автомобіль був придбаний в інтересах подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 
Також не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог посилання відповідача на те, що позивач не надавав матеріальної допомоги батьку та не піклувався про нього, оскільки вказані обставини не є предметом спору і мають правового значення для вирішення даного спору. 
У зв`язку з необхідністю задоволення позовних вимог позивача про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності подружжя, колегія суддів вважає за необхідне, як наслідок, задовольнити позовні вимоги позивача про визнання за позивачем права власності на 1/4 частку спірного автомобіля з огляду на наступне.
Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Отже, позивач та відповідач є спадкоємцями ОСОБА_3 першої черги, позивач подав заяву про прийняття спадщини у визначений законом строк (а.с.12).
Оскільки 1/2 частки автомобіля марки NISSAN X-TRAIL 1.6 DCi, 2018 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 входить до спадкового майна сторін по справі, за позивачем необхідно визнати право власності на 1/4 частку спірного автомобіля.
Крім того,  відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позову в розмірі 1 474,10 грн., витрати пов`язані з проведенням експертного авто товарознавчого дослідження в розмірі 1 500 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000 грн., оскільки відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої  статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Згідно розрахунку вартості правничої допомоги від 16.09.2020 року та квитанції № 362896 від 20.08.2020 року, позивачем було витрачено 15 000 грн. на професійну правничу допомогу (а.с.13-16), клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу відповідачем заявлено не було. 
На підставі наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення по справі про задоволення позовних вимог позивача, визначення за ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/2 частки у праві спільної сумісної власності подружжя на автомобіль марки NISSAN X-TRAIL 1.6 DCi, 2018 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/4 частку автомобіля марки NISSAN X-TRAIL 1.6 DCi, 2018 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та стягнення з відповідача на користь позивача судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1 474,10 грн., витрат, пов`язаних з проведенням експертного авто товарознавчого дослідження в розмірі 1 500 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн.
Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, п. 1 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення по справі.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на спадкове майно задольнити.
Визначити за ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/2 частку у праві спільної сумісної власності подружжя на автомобіль марки NISSAN X-TRAIL 1.6 DCi, 2018 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку автомобіля марки NISSAN X-TRAIL 1.6 DCi, 2018 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1 474 (одна тисяча чотириста сімдесят чотири) грн. 10 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з проведенням експертного авто товарознавчого дослідження в розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови. 
Повний текст постанови складено 11 березня 2022 року. 

Головуючий:

Судді: