Справа № 163/2487/21  Провадження №33/802/184/22 	Головуючий у 1 інстанції:Шеремета С.А. 	
Категорія:ч.2 ст.204-1 КУпАП 	Доповідач: Подолюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2022 року                                                                 місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., за участю захисника ОСОБА_1 - адвоката Климович Т.Д. (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 05 листопада 2021 року,
ВСТАНОВИВ:
Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 
Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 454 грн. судового збору.
Провадження у справі за протоколом серії ЗхРУ №238458 від 26.10.2021 року за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185-10 КУпАП, - закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він об 12:00 год. 26 жовтня 2021 року на території Вишнівської ТГ Ковельського (колишнього Любомльського) району Волинської області в 2000 метрах від державного кордону у напрямку прикордонного знаку №1013, в порушення ст.ст.9, 12 Закону України "Про Державний кордон України", здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України з Республікою Польща поза пунктом пропуску, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.204-1 КУпАП.
Не погоджуючись із такою постановою судді захисник ОСОБА_1 - адвокат Климович Т.Д. 27 січня 2022 року подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність просить скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП. Вказує про те, що матеріали справи не містять доказів винуватості ОСОБА_1 у правопорушенні, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП. Протокол. який складений щодо ОСОБА_1 також не містить кваліфікуючих ознак вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП. Не є також на її думку належним доказом винуватості ОСОБА_1 й письмові пояснення військовослужбовця ОСОБА_2 , так як із них неможливо встановити чи стосуються ці пояснення ОСОБА_1 . Крім того, не вказує про винуватість ОСОБА_1 і протокол його затримання, оскільки у ньому зафіксовано лише подію затримання. 
Водночас, апелянт у поданій апеляційній скарзі заявила клопотання в якому просить поновити строк апеляційного оскарження судового рішення вважаючи, що він прощений з поважних причин.
Перевіривши доводи заявленого в апеляції клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаного судового рішення, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1  - адвоката Климович Т.Д. з цього приводу, апеляційний суд приходить до висновку, що воно до задоволення не підлягає з наступних підстав.
Так, відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що оскаржувана постанова судді постановлена 05 листопада 2021 року.
А отже, з урахуванням положень ч.2 ст.294 КУпАП, останній день для подачі апеляційної скарги припадав на 15 листопада 2021 року.
Апеляційна скарга до суду подана лише 27 січня 2022 року, тобто після спливу передбаченого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження. Дана обставина об`єктивно підтверджується тим, що такий документ, як апеляційна скарга в системі "Електронний суд" сформовано було 27.01.2022 року. 
В апеляційній скарзі, як на підставу поважності пропуску строку апеляційного оскарження судового рішення апелянт посилається на те, що ОСОБА_1 при розгляді справи судом першої інстанції, а саме 05.11.2021 року присутнім не був через неповідомлення його про дату розгляду справи, і судове рішення постановлено у його відсутності, про існування якого він дізнався кили був викликаний в органи ДВС. Після цього, 11.01.2022 року укладено договір про надання правової допомоги із адвокатом Климович Т.Д., яка 12.01.2022 року ознайомилась з матеріалами справи та змістом судового рішення.
Апелянт вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних на те причин, однак апеляційний суд з цим не може погодитись з врахуванням наступного.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова судом постановлена 05.11.2021 року, та дійсно без участі ОСОБА_1 (а.с.16).
Водночас, з матеріалів справи вбачається і те, що про час та дату судового засідання - 05.11.2021 року ОСОБА_1 був обізнаний належним чином, оскільки у складеному щодо нього протоколу проставив свій підпис у графі, яка передбачає повідомлення особи про дату розгляду справи. Крім того, в матеріалах справи міститься письмова розписка ОСОБА_1 , яка додана до протоколу, про те, що йому повідомлено про дату розгляду справи судом, в якій він також просив справу розглядати у його відсутності в разі його не прибуття (а.с.2, 5). Будь-яких клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи ОСОБА_1 до суду не подавав. 
А тому, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про можливість розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 , оскільки він був належним чином обізнаний про дату слухання справи - 05.11.21.
Таким чином, в даному випадку саме з 05.11.2021 року почався перебіг десятиденного строку апеляційного оскарження постанови Любомльського районного суду Волинської області від 05.11.2021 року, який фактично припадав на 15 листопада 2021 року. Апеляційна скарга до суду подана 27.01.2022 року.
Посилання апелянта на те, що про оскаржувану постанову ОСОБА_1 дізнався лише 12.01.2022 року, і з цієї дати слід рахувати строк апеляційного оскарження постанови від 05.11.2021 року, на увагу суду не заслуговує, оскільки положення ч.2 ст.294 КУпАП перебіг строку апеляційного оскарження пов`язують саме з датою постановлення постанови, а не з датою отримання її копії. 
Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити про те, що якщо враховувати той факт, що ОСОБА_1 про оскаржувану постанову дізнався 12.01.2022 року, то навіть і з цієї дати він апеляційну скаргу у 10-денний строк не подав, оскільки він фактично з урахуваннях вихідних днів, припадав на 24.01.2022 року, а скарга до суду подана лише 27.01.2022 року.
Не є таким, що ґрунтується на положеннях чинного законодавства (ч.2 ст.294 КУпАП) як на підставу для поновлення строку апеляційного оскарження і посилання апелянта на те, що, оскільки, ОСОБА_1 не приймав безпосередню участь у розгляді справи, то він має право на поновлення строку апеляційного оскарження судового рішення саме з дати отримання копії постанови судді.
А тому, наведені апелянтом обставини не можна вважати поважними підставами пропуску строку апеляційного оскарження судового рішення та відповідно такими, що дають підстави для його поновлення.
Дослідивши дані обставини апеляційний суд вважає, що за наведених у заявленому в апеляції клопотанні підстав, строк апеляційного оскарження поновленню не підлягає.
В ході апеляційного розгляду сторона захисту не навела будь-яких інших підстав із наданням належних і допустимих доказів з приводу поважності підстав пропуску строку апеляційного оскарження судового рішення. 
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання апелянта про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді від 05.11.2021 року до задоволення не підлягає, оскільки не було наведено поважних підстав пропуску такого строку у зв`язку з чим він міг бути поновлений судом.
Крім того, слід зазначити, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» вказано, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Оскільки апеляційна скарга подана після закінчення передбаченого законом строку на апеляційне оскарження судового рішення, і при цьому, стороною захисту не було наведено поважних підстав для поновлення такого строку, то в задоволенні клопотання слід відмовити, а апеляційну скаргу, - повернути особі, яка її подала на підставі ч.2 ст.294 КУпАП.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, 
ПОСТАНОВИВ:
У поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 05 листопада 2021 року захиснику ОСОБА_1 - адвокату Климович Тетяні Дмитрівні, - відмовити.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1  - адвоката Климович Тетяни Дмитрівни на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 05 листопада 2021 року, - повернути особі, яка її подала.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського
апеляційного суду                                                                В.А. Подолюк