Ухвала
08 лютого 2022 року
м. Київ
 
справа № 234/2223/20
провадження № 61-1709ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного суду від 14 грудня 2021 року у складі колегії суддів: Мальованого Ю. М., Канурної О. Д., Космачевської Т. В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області, Краматорська міська рада, Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Краматорської міської ради, про зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування майнової шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог 
 
ОСОБА_2 у лютому 2020 року звернулася до суду з позовом, у якому просила зобов`язати ОСОБА_1 знести за свій рахунок самочинно збудовану будівлю (гараж), яку побудовано на земельній ділянці, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та привести зазначену земельну ділянку, у частині на якій здійснювалося будівництво, у попередній стан; стягнути з відповідача майнову шкоду, завдану самочинним будівництвом у розмірі 13 710, 00 грн.
 
Позов мотивувала тим, на підставі свідоцтва про право власності позивачу належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . На земельній ділянці АДРЕСА_1 , яка межує з її земельною ділянкою біля її будинку, відповідач у 2015 році без будь-яких дозвільних документів розпочала будівництво гаражу, яке, на думку позивача, є незаконним. 
Постановою від 28 грудня 2017 року № 63 відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності та винесено припис від 20 грудня 2017 року № 72 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил. Зазначеним приписом зупинено будівельні роботи та зобов`язано відповідача привести об`єкт будівництва до вимог норм протипожежної безпеки до 20 січня 2018 року.
У зв`язку з неправомірними діями відповідача, будинок позивача почав давати тріщини та усадку, тому позивач змушена була провести роботи з його укріплення, застосувати стяжку металоконструкціями, загалом понесено витрат на загальну суму 13 710, 00 грн.
У добровільному порядку відповідач відмовляється знести незаконно побудований гараж та відшкодувати майнову шкоду.
 
Короткий зміст ухвалених судових рішень 
 
Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 31 серпня 2021 року позов задоволено частково.
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 13 710, 00 грн. Здійснено розподіл судових витрат. В іншій частині позову відмовлено.
 
Постановою Донецького апеляційного суду від 14 грудня 2021 року скасовано рішення Краматорського міського суду Донецької області від 31 серпня 2021 року в частині відмови у зобов`язанні вчинити певні дії та змінено в частині розподілу судових витрат.
 
Зобов`язано ОСОБА_1 знести за свій рахунок самочинно збудовану будівлю (гараж), який побудований на земельній ділянці, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 037, 50 грн.
 
В іншій частині рішення Краматорського міського суду Донецької області від 31 серпня 2021 року залишено без змін.
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
 
ОСОБА_1 25 січні 2022 року засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду надійшла із касаційною скаргою на постанову Донецького апеляційного суду від 14 грудня 2021 року, у якій заявник просила скасувати  оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права. 
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування 
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
 
За правилом частини дев`ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2022 року - 2 481, 00 грн.
 
Предметом позову у цій справі є немайнові вимоги про зобов`язання вчинити дії та вимоги майнового характеру про відшкодування майнової шкоди.
 
Ціну позову за майновими вимогами позивачем визначено у розмірі 13 710, 00 грн.
 
Отже, ціна позову у цій справі складає 13 710, 00 грн, яка станом на 01 січня 2022 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481, 00 грн х 250 = 620 250, 00 грн).
 
Також відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.
 
Урахувавши, що ціна позову у цій справі за вимогами майнового характеру становить 13 710, 00 грн та в частині немайнових вимог є справою незначної складності, судові рішення, ухвалені у такій справі, не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Ураховуючи зазначене, справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
 
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
 
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню. 
 
За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі 
№ 127/18513/18 виклала правовий висновок про те, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.
 
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у цій справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень про відмову у відкритті касаційного провадження.
 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (справа «Зубац проти Хорватії» від 05 квітня 2018 року).
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі незначної складності та з ціною позову, яка не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не підлягає касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків,за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного суду від 14 грудня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області, Краматорська міська рада, Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Краматорської міської ради, про зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування майнової шкоди, відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові. 
 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:        	Г. І. Усик     А. С. Олійник     В. В. Яремко