КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №362/3225/21                                                                                         головуючий у І інстанції: Марчук О.Л. провадження 22-ц/824/4558/2022                                                                                            доповідач: Сліпченко О.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
19 січня 2022 року                                                                                       м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Сліпченка О.І.(суддя-доповідач), Гаращенка Д.Р., Сушко Л.П.
 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок» про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
В червні 2021 року ОСОБА_1 звернулась з вищевказаним позовом.
Просила стягнути із відповідача заборгованість зі сплати орендної плати нерухомого майна яке знаходиться в селі Камені, Андрушівської міської територіальної громади Бердичівського району Житомирської області, а також пеню, 3% річних та інфляційні втрати.
 
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2021 року матеріали позовної заяви передано за підсудністю до Андрушівського районного суду Житомирської області.
Не погоджуючись із висновками суду  ОСОБА_1  звернулась з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Зазначає, що місцевий суд помилково прийшов до висновку про направлення справи за підсудністю з посиланням на місце знаходження предмету нерухомого майна.
Вважає, що у даному випадку діють вимоги ч.2 ст. 27 ЦПК України, за якими підсудність встановлена за місцезнаходженням відповідача. 
 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
 
Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає в повній мірі.
 
Передаючи матеріали справи за підсудністю, місцевий суд виходив з того, що спір виник з приводу нерухомого майна, а тому в даному випадку діють правила виключної підсутності. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).
Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.
 
Позивач обґрунтовує підсудність даної справи пославшись на положення                              ч.2 ст. 27 ЦПК України, яка передбачає, що позови до юридичних осіб пред`являються за їх місцезнаходженням.
З матеріалів справи вбачається, що спір виник з приводу стягнення із Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок» заборгованості за оренду плату земельних ділянок та неустойки за прострочення платежу.
У постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду визначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у                       ч. 3 ст. 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин.
Позиція Великої Палати ВС ґрунтується, зокрема, на висновку про те, що, враховуючи аналіз змін у законодавчому регулюванні та лексичне тлумачення поняття, виключна підсудність справ застосовується до відповідних правовідносин загалом, а не щодо їх окремих складових.
Відповідно до вищевказаної позиції Великої Палати Верховного Суду, на спори, предметом яких є стягнення заборгованості, що виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються правила виключної підсудності.
Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
Таким чином, доводи позивача з приводу необхідності визначення підсудності за загальними правилами у відповідності до ч.2 ст. 27 ЦПК України спростовуються з огляду на вищенаведене, та в даному випадку підступність визначається згідно вимог ч.1 ст. 30 ЦПК України. 
Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
Місцевий суд вірно зауважив, що об`єкти нерухомого майна з приводу яких подано позов, не знаходяться у місті Василькові або у Васильківському районі Київської області, а знаходяться на території Андрушівського району Житомирської області.
Вищевказана обставина позивачем в апеляційній скарзі не спростовується. 
Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про передачу справи за підступністю до Андрушівського районного суду Житомирської області.
Оскільки, висновки суду відповідають вимогам процесуального права, то підстави для скасування відсутні.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2021 року залишити без змін. 
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ст.389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено «19» січня 2022 року.

Головуючий

Судді: