Справа № 161/15258/21 	Головуючий у 1 інстанції: Черняк В. В. 	
Провадження № 22-ц/802/198/22  Категорія: 70 	  Доповідач: Здрилюк  О. І.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
21 лютого 2022 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Здрилюк О.І.,
суддів - Карпук А.К., Осіпука В.В.,  

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за  позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 листопада 2021року,  

                                            В С Т А Н О В И В :
26 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що у шлюбі із відповідачем у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3 , яка проживає з нею та перебуває на її утриманні.
Відповідач неналежно відноситься до свого обов`язку виховувати та утримувати дочку. Являючись інвалідом 3 групи, він є працездатним, отримує пенсію, а також працює за договорами найму.
Ураховуючи наведене, уточнивши позовні вимоги (а.с.43), просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 листопада 2021 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 2500 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 серпня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.
Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 908 грн. судового збору.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить змінити це рішення в частині визначення розміру аліментів, зменшивши його до 1255 грн. щомісячно. 
Відзив на апеляційну скаргу позивач не подавала.
Відповідно до вимог ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч.5 ст.268, ст.381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.
Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).
Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано.
Судом встановлено, що сторони являються батьками дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.3).
Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч.1 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
Судом встановлена відсутність згоди між сторонами стосовно утримання дочки, у зв`язку із чим суд дійшов вірного висновку про наявність підстав для стягнення аліментів.
Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. 
Згідно з ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 01 січня 2021 року – 2395 грн., з 01 липня 2021 року – 2510 грн., з 01 грудня 2021 року – 2618 грн..
Відповідач являється інвалідом ІІІ групи, а тому відноситься до категорії працездатних осіб і не позбавлений обов`язку утримувати неповнолітню дитину.
Як у відзиві на позовну заяву, так і в апеляційній скарзі, посилаючись на незадовільний стан здоров`я та недостатній розмір своїх доходів, ОСОБА_2 жодних належних, достовірних та допустимих доказів щодо зазначених обставин не надав ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду, чим не спростував можливості сплачувати аліменти на дочку у визначеному судом розмірі.
Аналіз наведених правових норм та наданих сторонами доказів підтверджує те, що при визначенні розміру аліментів суд першої інстанції врахував усі обставини справи та дійшов вірного висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти в межах мінімально рекомендованого розміру, що встановлений законом.
Виходячи з викладеного, давши вірну правову оцінку обставинам справи, суд обґрунтовано задовольнив позов.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять встановлених законом підстав для зміни оскаржуваного рішення, яке ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст.ст.268 ч.ч.4, 5, 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд 
                                                 П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 листопада 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий – суддя 

Судді