ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
27 січня 2022 року           справа №414/1819/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Сіваченко І.В., суддів Блохіна А.А.., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Луганській області на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 17 листопада 2021 року (повне судове рішення складено 17 листопада 2021 року у м. Кремінна) у справі № 414/1819/21 за позовом ОСОБА_1 до Інспектора взводу поліції 2 роти 5 батальйону Управління патрульної поліції Луганської області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Яцука Дениса Олексійовича, Управління патрульної поліції в Луганській області, третя особа Департамент патрульної поліції про скасування постанови,

                                                      УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому вказав, що постановою інспектора взводу № 2 роти № 5 батальйону УПП в Луганській області лейтенанта поліції Яцука Дениса Олексійовича від 02.08.2021 на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП у розмірі 425,00 грн на підставі постанови Серія ДП18 № 809299.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до змісту вищезазначеної постанови, 02.08.2021 о 12 год. 59 хв. в м. Рубіжне, по проспекту Московський, б. 1, водій, керуючи транспортним засобом, був зупинений згідно ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» та при перевірці документів не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортним засобом, чим порушив п.п.2.4.А ПДР України, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 126 КУпАП.
Вважав, що зазначена постанова є безпідставною, а висновок про його вину в порушенні правил дорожнього руху не відповідає дійсності, ґрунтується на припущеннях інспектора.
Вказав, що поліцейський, зупинивши його, почав вимагати, щоб водій пред`явив йому документи, на що позивач запитав у нього, що трапилось, на що поліцейський відповів йому перевірка документів. Водій спитав його, чи порушив він щось, поліцейський відповів «ні», просто перевірка документів, та на підтвердження правомірності зупинки його транспортного засобу пред`явив папір формату А4, де було написано План-завдання для відпрацювання н. п. Рубіжне Луганської області, мобільний блок пост № 1 «Виїзд в напрямку с. Варварівка». На що позивач став наполягати, щоб поліцейський, відповідно ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», повідомив, за яким саме пунктом цієї статті його було зупинено, коли він жодного правопорушення не скоїв, а План-завдання до цивільного населення ніякого відношення не має, це є внутрішнім розпорядженням Національної поліції. Потім поліцейський повідомив, що документи вже не потрібні, і він виносить постанову про накладення адміністративного стягнення. Після чого позивач заявив усне клопотання про перенесення розгляду адміністративної справи, аби скористатися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги та попри це поліцейський виніс постанову про накладення адміністративного стягнення на місці за ч.1 ст.126 КУпАП.
З огляду на означене, вважав дії інспектора Яцука Д.О. протиправними щодо мотивів зупинки транспортного засобу, та в подальшому винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, визнання його винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, та застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу, а також просив постанову скасувати, як незаконну.

Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 17 листопада 2021 року позов задоволено.
Постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, Серія ДП18 № 809299 від 02.08.2021 року, стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 126 КУпАП визнано незаконною та скасовано.
Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити відповідно до приписів п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1   складу адміністративного правопорушення.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції  (ЄДРПОУ 40108646, вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 грн, а разом 3454 грн.

Не погодившись з таким рішенням, Управління патрульної поліції в Луганській області подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначається про правомірність дій працівника поліції.
Всі особи, які беруть участь в справі, до апеляційного суду не прибули, тому апеляційне провадження здійснено в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
Постановою Серія ДП18 № 809299 від 02 серпня 2021 року інспектора взводу №2, роти №5, батальйону УПП в Луганській області лейтенанта поліції Яцука Дениса Олексійовича, в м. Рубіжне, пр-т Московський, б. 1, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП у розмірі 425,00 грн.
Відповідно до змісту вищезазначеної постанови о 12 год. 59 хв. 02.08.2021, в м. Рубіжне, по проспекту Московський, б. 1, позивач, керуючи транспортним засобом, був зупинений згідно ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» та при перевірці документів не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії на право керування ТЗ, чим порушив пп. 2.4«а» ПДР України - та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 126 КУпАП (а.с. 10).
Досліджений судом відеозапис з місця події (а.с.33), свідчать про те, що позивач, - ОСОБА_1 , одягнений у голубий берет військ ВДВ колишнього СРСР, керуючи транспортним засобом, дійсно був зупинений інспектором поліції, - ОСОБА_2 . Інспектор, посилаючись на ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», обґрунтував підставу зупинки вказаного транспортного засобу Наказом його керівництва перевіряти транспортні засоби, які перевозять заборонені предмети, речовини, зброю. Потім вимагав у позивача, щоб той пред`явив посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб. На що ОСОБА_1 інспектору відмовив, посилаючись на безпідставну зупинку його транспортного засобу, яка не передбачена ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».
Суд першої інстанції зазначив, що із записів вбачається, що інспектором Яцук Д.О. позивачу були роз`яснені його права, і що останній клопотав про перенесення розгляду справи задля скористання правовою допомогою та у зв`язку зі святом, проте інспектором йому було відмовлено.
Запис не відображає мети зупинки, а саме огляду поліцейським транспортного засобу з метою виявлення заборонених предметів, речовин, зброї.

Згідно ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п.2.4. А  Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також:
a) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; Відповідно до п. п.2.1 вказаних  Правил дорожнього руху,
Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:
a) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії;
б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);
За приписами частини другої статті 258 Кодексу України про адміністративне правопорушення протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).
У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частинами  2, 3 ст. 283 КУпАП передбачено, що постанова повинна містити найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище,  ім`я  та  по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Згідно ч.3 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби, поінформувавши водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.
Частина 1 цієї статті зазначає, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:
1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;
2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;
3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;
4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;
5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;
6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;
7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;
8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;
9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;
10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що аналіз наведених норм та їх системний аналіз свідчить про те, що для того щоб поліцейський мав законне право здійснити перевірку документів, спочатку він повинен мати законне право зупинки транспортного засобу у чітко регламентованих випадках, передбачених статтею 35 Закону України "Про Національну поліцію". В іншому випадку це буде порушенням прав громадян.
Аналогічну правову позицію, яку суд бере до уваги при розгляді цієї справи, висловлено Верховним Судом України при розгляді справи (ВС/КАС, № 686/11314/17, 15.03.19) "Оскільки поліцейським не задокументовано і не доведено факту порушення позивачем ПДР України, то його вимоги про пред`явлення документів в т.ч. реєстраційного документу на транспортний засіб, є неправомірними".
На переконання місцевого суду, підстава зупинки транспортного засобу позивача поліцією є незаконною.
Наданий відповідачем відеозапис жодним чином не підтверджує законності зупинки інспектором транспортного засобу позивача.
На переконання суду першої інстанції, план-завдання керівництва, як підстава зупинки транспортного засобу, не заслуговують на увагу, оскільки це є внутрішнім документом органу поліції та не узгоджується із вимогами, наведеної ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", яка містить вичерпний перелік випадків зупинки транспортних засобів працівниками поліції.
Тим більше, відеозапис не містить дій поліцейського щодо огляду ним транспортного засобу з метою виявлення заборонених предметів, речовин, зброї, що свідчить про невиконання останнім цього плану-завдання.
Таким чином, відповідачами не надано суду будь яких фактичних матеріалів, які б за наведених обставин, поза розумним сумнівом, доводили право інспектора поліції зупинити автомобіль позивача та після цього здійснювати перевірку документів.
Проте, з такими висновками місцевого суду не може погодитись судова колегія апеляційного суду.
Так, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
Така правова позиція неодноразово була викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, у справі № 465/6677/16-а від 21 листопада 2018 року, у справі № 524/126/17 від 16 серпня 2019 року, у справі № 127/19283/17 від 25 вересня 2019 року, у справі № 545/3654/16-а від 19 лютого 2020 року.
При цьому у справі № 127/19283/17, обґрунтовуючи свої вимоги як і під час судового розгляду в судах першої і апеляційної інстанцій, у касаційній скарзі позивач зазначав, що причина зупинки його автомобіля є безпідставною, оскільки правил ПДР він не порушував, відтак підстав для здійснення перевірки посвідчення водія, інших документів та притягнення його до адміністративної відповідальності у відповідача не було.
В постанові ж по цій справі від 25 вересня 2019 року Верховний Суд вказав, що на думку скаржника, він мав право не пред`являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною. Такі доводи позивача не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи. 
З огляду на зазначене, касаційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без задоволення.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17 зазначала, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.
У зв`язку з цим апеляційний суд не приймає до уваги висновки Верховного Суду у справі № 686/11314/17, на які послався місцевий суд, а враховує саме останню правову позицію касаційного суду, викладену, зокрема, у справі № 127/19283/17.
Разом з тим, як вбачається з відеозапису реєстратора, закріпленого на форменому одязі патрульного, позивач відмовився пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів для перевірки на вимогу працівника поліції, що вказує на правомірність притягнення його до відповідальності та накладення адміністративного стягнення на підставі частини першої статті 126 КУпАП.
Отже, зазначені вище позивачем підстави для задоволення позову, з якими погодився місцевий суд, є необґрунтованими.
Крім того, в якості підстави для задоволення позову суд першої інстанції зауважив, що відповідачем при притягненні до адміністративної відповідальності було порушено право позивача на правову допомогу, що є самостійною підставою для скасування постанови, як незаконної.
В той же час, такі висновки місцевого суду суперечать наявним в справі доказам.
Так, з відеозапису, наданого відповідачем, вбачається, що інспектором Яцук Д.О. позивачу були роз`яснені його права, і що останній клопотав про перенесення розгляду справи, проте не задля скористання правовою допомогою, як вказав суд першої інстанції (такого прохання з боку позивача не було), а у зв`язку з професійним святом для позивача, проте інспектором йому було правомірно відмовлено.
Відтак, з цієї підстави позов також не підлягає задоволенню.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду – скасуванню.
Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
У зв`язку з відмовою позивачеві в задоволенні позовних вимог, понесені ним судові витрати йому не відшкодовуються. Витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані зі сплатою судового збору, за діючим процесуальним законодавством відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями  250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства  України, -          

                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Луганській області – задовольнити.
Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 17 листопада 2021 року у справі № 414/1819/21 – скасувати.
Прийняти нову постанову.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Інспектора взводу поліції 2 роти 5 батальйону Управління патрульної поліції Луганської області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Яцука Дениса Олексійовича, Управління патрульної поліції в Луганській області, третя особа Департамент патрульної поліції про скасування постанови – відмовити.
Повне судове рішення – 27 січня 2022 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                       І. В. Сіваченко

Судді                                                                                  А. А. Блохін

                                                                                                                                                                                                                                      Т. Г. Гаврищук