Ухвала
 
10 лютого 2022 року
м. Київ
 
справа № 303/96/20
провадження № 61-21214ск21  
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Краснощокова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачеве на постанову Закарпатського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачеве та Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Міністерство оборони України, про забезпечення житлом та визнання права власності на квартиру, 
ВСТАНОВИВ:
21 грудня 2021 року Квартирно-експлуатаційний відділ м. Мукачеве подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Закарпатського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року в частині скасування рішення Мукачівського міськрайонного суду від 21 травня 2020 року в частині відмови в задоволенні вимог позову щодо зобов`язання відповідачів вчинити дії, спрямовані на забезпечення житлом. 
Ухвалою Верховного Суду від 12 січня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк, для подання до Верховного Суду підписаної касаційної скарги у новій редакції, у якій зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та яка відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.
01 лютого 2022 року указану ухвалу Верховного Суду отримано скаржником, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 
На виконання вимог наведеної ухвали Верховного Суду 12 січня 2022 року Квартирно-експлуатаційний відділ м. Мукачеве подало до Верховного Суду касаційну скаргу у новій редакції, у якій підставою касаційного оскарження судових рішень зазначає, зокрема, що суди в оскаржуваних судових рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 695/2665/16-ц (провадження № 61-18264св18), від 05 лютого 2020 року у справі № 344/16879/15-ц (провадження № 61-18235св18), в аналогічних справах.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
Разом з цим постанов за номерами справ та датами, на які посилається скаржник у новій редакції касаційної скарги, Верховний Суд не ухвалював, а посилання на відповідні ухвали Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 695/2665/16-ц (провадження № 61-18264св18) та від 05 лютого 2020 року у справі № 344/16879/15-ц (провадження № 61-18235св18) не може бути підставою касаційного оскарження судового рішення.
В іншій частині доводи скаржника зводяться до необхідності переоцінки доказів 
у справі, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду (стаття 400 ЦПК України). 
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.
Тому посилання скаржника на не дослідження судами доказів не є самостійною підставою для відкриття касаційного провадження (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
З огляду на зазначене, недоліки, вказані в ухвалі Верховного Суду від 12 січня 2022 року, не усунуто. 
Відповідне невиконання вимог процесуального закону при поданні касаційної скарги унеможливлюють вирішення питання про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
За змістом статті 185 ЦПК України, якщо скаржник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається скаржнику.
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.
Керуючись статтями 185, 260, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачеве на постанову Закарпатського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачеве та Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Міністерство оборони України, про забезпечення житлом та визнання права власності на квартиру вважати неподаною та повернути скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                      Є. В. Краснощоков