ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

29 грудня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/2943/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Головко О.В., Суховарова А.В.,     
розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу в м. Дніпрі за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.06.2021 (суддя            Калашник Ю.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -
                                                          
                                                ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:
визнати протиправним та скасувати рішення від 02.03.2021 № 084050007176 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1;
зобов`язати відповідача призначити та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1- р/2020 з 23.01.2021.
Позовна заява обґрунтована тим, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до пункту «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020, оскільки мав необхідний стаж роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та досягнув пенсійного віку. Водночас, відповідач відмовив у призначенні пенсії з підстав недосягнення позивачем пенсійного віку, встановленого ст. 114 Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV. Позивач вважав такі дії протиправними із посиланням на норми Закону України «Про пенсійне забезпечення». 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04.06.2021 позов задоволено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав порушення норм матеріального та процесуального  права, не надання належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до неправильного вирішення спору.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із недосягненням на день звернення за призначенням пенсії пенсійного віку встановленого Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому, посилання на рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 вважає безпідставними, оскільки судом визнано такими, що не відповідають Конституції України, норми Закону України «Про пенсійне забезпечення», при цьому норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які визначають умови та порядок призначення пенсії на пільгових умовах, є чинними та неконституційними не визнавались. Отже, право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах виникає у позивача після досягнення нею 50 років (станом на 26.02.2021 позивачу виповнилось 45 років), а відтак відповідачем правомірно прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. 
Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 26.02.2021 ОСОБА_1 звернулась до  Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  від 02.03.2021 №084050007176 відмовлено позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №1, оскільки позивач не набула віку 50 років, після досягнення якого, можливо призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 при наявності страхового стажу не менше 20 років, з них не менше 7 років 6 місяців на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1. Відповідно до наданих документів страховий стаж позивача складає 38 років 1 місяць 25 днів, пільговий стаж по Списку № 1 складає 13 років 08 місяців 12 днів (а.с.21).
Повідомленням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 17.03.2021 №0800-0206-8/19637, позивача повідомлено про прийняття рішення від 02.03.2021 №084050007176 (а.с.17). 
Вважаючи рішення відповідача від 02.03.2021 №084050007176 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Спірні відносини, які виникли між сторонами у справі врегульовано нормами Конституції України, нормами Закону України Про пенсійне забезпечення № 1788-XII та Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування № 1058-ІV.
Згідно пунктом «а» ст.13 Закону №1788-XII, у редакції до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII (далі - Закон №213-VIII), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Законом №213-VIII, який набув чинності 01.04.2015, віковий ценз для жінок збільшено до 50 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VIII (далі Закон №2148-VIII), текст Закону №1058-IV доповнений, зокрема, статтею 114, згідно із п. 1 ч. 2 якої на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші.
Вказана норма набула чинності з 01.10.2017 року.
Таким чином, з 01.10.2017 правила призначення пенсій за Списком №1 почали регламентуватись одночасно двома абсолютно ідентичними законами, а саме: пунктом а статті 13 Закону №1788-XII у редакції Закону №213-VIII від 02.03.2015 та пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV від 09.07.2003 у редакції Закону №2148-VIII від 03.10.2017.
Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III Прикінцеві положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 №213-VIII.
Пунктом першим резолютивної частини Рішення №1-р/2020 від 23.01.2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункт а статті 54 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-ХІІ від 05.11.1991 зі змінами, внесеними Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення №213-VIII від 02.03.2015.
Пунктом 3 цього рішення вирішено, що застосуванню підлягає стаття 13 Закону №1788-XII, яка була чинна до 01.04.2015, в наступній редакції: На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Проаналізувавши вищенаведені норми права, суд першої інстанції правильно вказав на те, що з 23.01.2020 в Україні існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №1, а саме: пункт а статті 13 Закону №1788-XII в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, та пункт 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV від 09.07.2003 у в редакції Закону №2148-VIII від 03.10.2017.
Відносно позивача, правила означених законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає 45 років за пунктом а статті 13 Закону №1788-XII в редакції згідно з Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, та 50 років за пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов вмотивованого висновку, що у межах спірних правовідносин слід віддати перевагу у правозастосуванні найбільш сприятливому для позивача закону, а саме положенням пункту а статті 13 Закону №1788-XII в редакції згідно з Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020.
Такий висновок суду першої інстанції відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 у зразковій справі №360/3611/20. 
В даному судовому рішенні Суд вказав на наявність колізії між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Суд зазначав, що оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, то вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»). У цьому випадку, за висновками Суду, застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Суд апеляційної інстанції не приймає аргументи скаржника про те, що визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах визначається лише Законом № 1058-IV, який є пріоритетним та основним над іншими Законами України, адже Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Закон № 1788-ХІІ був прийнятий раніше за Закон № 1058-IV.
Таким чином, за такого правового регулювання спірних правовідносин, з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, беручи до уваги підстави відмови у призначенні спірної пенсії, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, які не спростовані аргументами апеляційної скарги, стосовно протиправності дій пенсійного органу щодо не призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 за поданою нею заявою.
Враховуючи що спір, щодо стажу позивача відсутній, а лише спір точиться щодо застосування норми матеріального права з даних правовідносин, та враховуючи зазначене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для скасування рішення суду.
Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України,            суд, -
                                                   
                                                  ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.06.2021 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров