Справа № 461/5935/21                                Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р. 
Провадження № 33/811/1586/21                                Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 представника Львівської митниці Зирянова Олега Юрійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, апеляційну скаргу представника Львівської митниці Сліпенка Сергія Володимировича на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 19 жовтня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:
цією постановою, провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 МК України закрито у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Вилучений на Львівській митниці Державної митної служби України 14 листопада 2020 року товар, що знаходився у транспортному засобі Mercedes-Benz НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , а саме: одяг, лижні рукавиці, термобілизна, косметичні вироби, крани сантехнічні, різних торгових марок в асортименті, нові, які знаходяться в картонних коробках у кількості 834 вантажних місць, загальною вагою 12 523 кг повернуто власнику для повернення до Республіки Польща та вивезення за межі митної території України.
Згідно постанови судді суду першої інстанції, 14 листопада 2020 року в пункті пропуску «Краковець - Корчова», митного поста Яворів», Львівської митниці Держмитслужби, під час виїзду за межі митної території України в напрямку назад до Республіки Польша транспортного засобу, р.н. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 вказаний транспортний засіб було затримано співробітниками ДПС України для проведення огляду переміщуваного ним вантажу.
В ході здійснення такого огляду переміщуваного товару було встановлено, що у вантажному відсіку транспортного засобу, р.н. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , знаходяться товари в упаковках виробника, а саме: одяг, лижні рукавиці, термобілизна, косметичні вироби, крани сантехнічні, різних торгових марок в асортименті, нові, які знаходяться в картонних коробках у кількості 834 вантажних місць, загальною вагою 12 523 кг.
Подальшою перевіркою та результатами огляду вантажу встановлено, що 11 листопада 2020 року, близько 19:00 год., в зону митного контролю пункту пропуску «Краковець - Корчова», митного поста «Яворів», Галицької митниці Держмитслужби України в`їхав транспортний засіб, р.н. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , яким згідно інформаційних ресурсів Держмитслужби переміщувався товар, а саме, «плитка керамічна».
Оскільки водієм не було надано загальної декларації прибуття, відповідно до ст. 194-1 МК України, 14 листопада 2020 року на вказаний автомобіль була виписана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення №UA 209030/2020/02384.
Митним органом зазначено, що з дати в`їзду в зону митного контролю пункту пропуску «Краковець - Корчова», митного поста «Яворів», Галицької митниці транспортного засобу, р.н. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 до дати виїзду із неї та затримання цього транспортного засобу співробітниками ДПС України він перебував в зоні митного контролю без подання митному органу попередньої митної декларації та/або загальної декларації прибуття, але із документами на товар «плитка керамічна». Однак, під час перевірки 14 листопада 2020 року транспортного засобу р.н. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , документів на переміщуваний ним товар, в т.ч. «плитка керамічна» не виявлено.
Таким чином, у ході перевірки встановлено, що водій ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення товарів документів, що місять неправдиві дані щодо найменування та кількості товару.
Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбачені ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України.
Не погоджуючись з даною постановою представник Львівської митниці подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України, та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 100% вартості предметів правопорушення, конфіскувати в дохід держави предмети, вилучені згідно протоколом про порушення митних правил, стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівської митниці витрати у справі про порушення митних правил.
Подану апеляційну скаргу представник митниці мотивує тим, що постанова судді першої інстанції є необ`єктивною, невмотивованою, незаконною та безпідставною. В оскаржуванй постанові, суддею суду першої інстанції взято до уваги докази, подані стороною правопорушника, однобоко та вибірково застосовано норми Митного кодексу України.
Повідомляє, що ОСОБА_1 вчинив дії спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу документів, що містять неправдиві дані, щодо найменування, вартості та кількості товару.
Наголошує, що автомобіль ОСОБА_1 , 11 листопада 2020 року близько 19 год. 40 хв. в`їхав в зону митного контролю, як зазначено в базах даних митниці, із товаром «плитка керамічна», факт переміщення товару підтверджено відповіддю митних органів Республіки Польща від 12 лютого 2021 року та показами ОСОБА_1 , наданими в якості свідка в рамках кримінального провадження №62020140000001268.
Зазначає, що суддею не взято до уваги пояснення, надані державним інспектором ВМО №4 м/п «Яворів» Галицької митниці Держмитслужби ОСОБА_2 , який згідно журналу розподілу функціональних обов`язків особового складу працював на дільниці «Диспетчер в`їзду в ЗМК», до яких водій подав до митного контролю документи на вантаж «Плитка керамічна», який прямував з республіки Польща в Україну смугою руху «червоний коридор» в режимі імпорт, про що він вніс відомості в інформаційну систему АСМО «Інспектор». 
Заслухавши виступ представника митниці на підтримку апеляційної скарги, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на заперечення доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.
Зі змісту ст. 283 КУпАП вбачається, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.
Згідно зі ст. 487 МК України провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст. 489 МК та ст. 280 КУпАП посадова особа (суддя) при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Частиною першою ст. 198 МК України передбачено, що органу доходів і зборів в пункті пропуску через державний кордон України згідно із статтею 335 цього Кодексу подаються документи, що містять відомості про товари, достатні для їх ідентифікації та необхідні для прийняття рішення про пропуск їх через митний кордон України.
Відповідно до ч. 1 ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
На митний орган, як на особу, уповноважену на складання протоколів про адміністративне правопорушення, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів та доведення фактів й обставин, викладених у протоколі. Натомість суд обмежений доводами та доказами, наданими сторонами у справі, та приймає рішення на основі проведеного їх аналізу та оцінки.
Згідно з рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Авшар проти Туреччини» в оцінці доказів Суд встановив стандарт доказування «поза розумним сумнівом». Таке доказування передбачає співіснування досить вагомих, чітких та узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій факту, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Частиною 1 ст. 483 МК України передбачена відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості.
За змістом даної норми переміщення предметів із приховуванням від митного контролю може здійснюватись, в тому числі, шляхом подання до митного органу України, як підстави для їх переміщення, документів, які містять неправдиві дані щодо найменування товарів, їх кількості та вартості.
Підставою для переміщення предметів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митниці на пропуск предметів через митний кордон. Законодавчими актами встановлено, зокрема, що це можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, товарно-супровідні документи, інвойс, дозвіл відповідних державних органів, тощо.
Вказаних вимог закону, суддею суду першої інстанції, під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення митних правил дотримано в повному обсязі.
Суддею суду першої інстанції правильно встановлено, що 11 листопада 2020 року близько 19:41 год., в зону митного контролю пункту пропуску «Краковець-Корчова», митного поста «Яворів» Галицької (Львівської) митниці Держмитслужби України в`їхав транспортний засіб, р.н. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , в якому знаходились товари в упаковках виробника, а саме: одяг, лижні рукавиці, термобілизна, косметичні вироби, крани сантехнічні, різних торгових марок в асортименті, нові, які знаходяться в картонних коробках у кількості 834 вантажних місць, загальною вагою 12 523 кг.
Транспортний засіб прибув на митний пост під керуванням водія ОСОБА_1 , він отримав контрольний талон TFK829863 на транспортний засіб, р.н. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 на двох осіб.
ОСОБА_1 , в судовому засіданні суду першої інстанції повідомив, що не подавав інспектору митного поста для митного оформлення документів на товар, оскільки відразу після прибуття на кордон він отримав телефонний дзвінок від польського відправника про помилку при завантаженні товару та неналежний пакет товаросупровідних документів. Окрім того, на той момент не було подано загальної декларації прибуття, про яку він не знав, оскільки це було нововведення та він не був уповноваженою на подання такої декларації. Представнику митниці, інший водій ОСОБА_3 , подав для реєстрації лише два їхні паспорти, документи на транспортний засіб та контрольний талон.
Дані обставини було встановлені судом першої інстанції у справі №461/1715/21, щодо водія ОСОБА_4 , те перевіренні суддею апеляційної інстанції. 
Окрім того, судом першої інстанції встановлено, що 14 листопада 2020 року водії транспортного засобу р.н. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 подали заяви з проханням про виїзд з пункту пропуску назад до Республіки Польща у зв`язку із помилковим завантаженням товару.
14 листопада 2020 року посадовою особою Львівської митниці виписана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення №UA209030\2020\02384 з причин неподання водієм ОСОБА_1 загальної декларації прибуття, передбаченої ст.194-1 МК України.
Після погодження заяви на повернення вантажу до Республіки Польща, водієм подано митному органу контрольний талон TFC829863,що видавався на в`їзді до України, який власноручно вчинив на талоні запис «Повернуто до Республіки Польща, згідно заяви», вказавши на талоні реєстраційний номер заяви, поставивши відтиск штампу «Під митним контролем»№594.
Таким чином, водії ОСОБА_1 та ОСОБА_4 особисто повідомили митний орган про помилки завантаження, неможливість декларування товару, подачі відповідних декларацій та отримали згоду на повернення вантажу відправнику. 
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 взагалі не було подано документи на товар до митного органу. Як наслідок, представником митниці, жодним чином не доведено, що у діях ОСОБА_1 був умисел на надання неправдивих відомостей щодо товару. Уповноваженою на складання протоколу особою Галицької митниці Держмитслужби при оформленні матеріалів про порушення митних правил не були дотримані вимоги закону про всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи.
Також, як вбачається із матеріалів протоколу Галицької митниці, від дати в`їзду в зону митного контролю, до дати виїзду з неї та затримання працівниками Державної прикордонної служби, транспортний засіб перебував на території митниці без подання загальної декларації прибуття.
А відтак, твердження Львівської митниці про подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості водієм ОСОБА_1 є безпідставними.
Доводи представника митниці, що постанова судді суду першої інстанції є незаконною та безпідставною, а суддею взято до уваги лише докази, подані стороною правопорушника, однобоко та вибірково, застосовано норми Митного кодексу України не заслуговують на увагу.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як вбачається з матеріалів справи та постанови суд першої інстанції, належним чином, повно та об`єктивно дослідив всі обставини справи та докази, надані сторонами (в процесі розгляду справи), та надав їм належну правову оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.
Твердження представника митниці, що судом не було надано оцінку поясненням інспектора Шайди Т.В., не беруться до уваги судді апеляційного суду, оскільки, як вбачається з постанови судді суду першої інстанції (а.с. 156-164), інспектор Шайда Т.В. викликався двічі в судове засідання суду першої інстанції, проте не прибув, а учасники процесу на його допиті не настоювали.
Таким чином суддя апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю. 
Істотних порушень вимог процесуального закону чи неправильного застосування норм матеріального права, які є підставою для зміни чи скасування постанови, апеляційним судом не встановлено.
На переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова судді першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог представника митного органу , апеляційний суд не знаходить.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

постанову судді Галицького районного суд м. Львова від 19 жовтня 2021 року, щодо ОСОБА_1 залишити без змін, апеляційну скаргу представника Львівської митниці Сліпенка Сергія Володимировича - без задоволення.
Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                        Партика І.В.