ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2022 року                                                                                      Справа № 906/565/21 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Тимошенко О.М. ,  суддя Юрчук М.І. 

при секретарі судового засідання Кравчук О.В. 
за участю представників сторін:
позивача: Довгалюк Р.О. адвокат
відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" на рішення Господарського суду Житомирської області, ухвалене 22.10.2021, повне рішення складено  01.11.2021, у справі № 906/565/21 
за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "СВП Майстер" 
про розірвання договору та стягнення вартості майна

У травні 2021 року Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом про розірвання договору від 07.08.2015 № 149/27 безоплатного користування майном з моменту набрання рішенням законної сили та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "СВП Майстер" 12 240,00 грн вартості не повернутого майна за вказаним договором.
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 22.10.2021 у справі № 906/565/21, у задоволенні позову Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СВП Майстер" - відмовлено.
Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що імперативними приписами Цивільного кодексу України визначено вичерпний перелік підстав розірвання договору позички, застосування яких не узгоджується із тлумаченням позивачем п. 2.2 договору щодо можливості у будь-який час розірвати договір, без урахування вищевказаних імперативних приписів. 
Суд враховує, що позивач посилається виключно на своє волевиявлення щодо розірвання договору, не наводячи в обґрунтування цієї вимоги інших обставин. Разом з тим, судом взято до уваги, що матеріали справи не містять доказів настання інших, визначених законодавством обставин, які є самостійними підставами для розірвання договору у судовому порядку та були враховані позивачем при направленні відповідачу вимоги про розірвання договору. 
За вказаного, суд не вбачає підстав для розірвання договору від 07.08.2015 №149/27 безоплатного користування майном в судовому порядку, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.
Що стосується вимоги про стягнення з відповідача 12 240,00 грн вартості не повернутого майна за договором, суд з урахуванням положень пунктів 2.2 та  4.3 договору, а також у зв`язку з відмовою у задоволенні вимоги про розірвання договору, дійшов висновку про те, що така вимога є передчасною, а тому у задоволені позову в цій частині відмовив.
Позивач Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз", не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Житомирської області від 22.10.2021 у справі № 906/565/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задоволити повністю /а.с. 108-114/.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає:
- суд дійшов помилкового висновку про те, що позивач здійснив волевиявлення не щодо розірвання договору від 07.08.2015 №149/27 безоплатного користування майном, а щодо його односторонньої відмови. Такий висновок не відповідає дійсним обставинам справи, які встановлені судом першої інстанції, що підтверджується, зокрема, умовами п.2.2 договору, вимогою від 28.04.2021 №100007.2-Сл-0590-0421 направленою відповідачу, а також заявленою позовною вимогою саме про розірвання договору;
- суд необґрунтовано не взяв до уваги лист №01/07-21 від 01.07.2021, в якому відповідач повідомляв позивачу про те, що ним було розглянуто претензію щодо розірвання договору та стягнення вартості неповернутого майна та прийнято рішення оплатити борг протягом 30 (тридцяти) робочих днів з дня відправлення листа. Позивач вважає, що вказаний лист містить позицію відповідача щодо розірвання спірного договору, а поведінка відповідача не відповідає принципу добросовісності та доктрині заборони суперечливої поведінки.
- вважає не зрозумілим з яких мотивів суд першої інстанції допустив прийняття відмови від визнання обставин відповідачем зазначених ним в листі від 01.07.2021 № 01/07-21, в той час як така процесуальна дія має вчинятись в порядку визначеному ч.2 ст.75 ГПК України з подальшим прийняттям відповідної ухвали.
- суд не взяв до уваги у повному обсязі положення ст. 651, 835 ЦК України щодо можливості розірвання договору за умов визначених договором, а лише послався на окрему її частину, що призвело до неправильного їх застосування та як наслідок до прийняття незаконного рішення.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.11.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" на рішення Господарського суду Житомирської області від 22.10.2021 у справі №906/565/21; розгляд апеляційної скарги призначено на 23.12.2021 об 10:00 год.
29.11.2021 на електронну адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" надійшла заява (№4850/21) про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи "EаsyCon".
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.11.2021 у справі №906/565/21, задоволено заяву Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів.
23.12.2021 судове засідання у справі № 906/565/21 не відбулося у зв`язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії Юрчука М.І. Учасники справи повідомлені про неможливість проведення судового засідання шляхом розміщення відповідної інформації на сторінці суду офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.12.2021 у справі №906/565/21 у зв`язку з усуненням обставини, які унеможливили проведення судового засідання 23.12.2021, розгляд апеляційної скарги призначено на 17.01.2022 об 15:30 год. Ухвалено, що судове засідання у справі №906/565/21 відбудеться за участю представника АТ "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" Довгалюка Романа Олександровича в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів.
20.12.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "СВП Майстер" подало до суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№5194/21), в якому заперечує проти апеляційної скарги та просить з підстав, викладених у ньому, відмовити у задоволенні апеляційної скарги Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" та залишити рішення Господарського суду Житомирської області від 22.10.2021 у справі № 906/565/21 без змін. Разом з тим, просить розгляд апеляційної скарги провести без його участі /а.с.143-147/.
Однак вказаний відзив не підписаний представником ТОВ "СВП Майстер" директором Володимиром Свірським, про що працівниками відділу документообігу та організаційного забезпечення Північно-західного апеляційного господарського суду складено відповідний акт від 20.12.2021 /а.с. 153/.
Згідно з ч. 2 ст. 165 ГПК України відзив підписується відповідачем або його представником.
Відповідно до загальних вимог до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення, визначених у ч.2 ст.170 ГПК України, письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.
Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду (ч. 4 ст. 170 ГПК України).
Оскільки відзив на апеляційну скаргу ТОВ "СВП Майстер" подано до суду без дотримання вимог ч. 2 ст. 165, ч. 2 ст. 170 ГПК України, колегія суддів, керуючись ч. 4 ст. 170 ГПК України, дійшла висновку про залишення його без розгляду та відповідно не приймає його до уваги під час перегляду справи №906/565/21.
22.12.2021 до суду від АТ "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" надійшли додаткові пояснення щодо апеляційної скарги (вх.№9787/21) з урахуванням отриманого ним відзиву ТОВ "СВП Майстер" на апеляційну скаргу, в яких з підстав, що уже були викладені в апеляційній скарзі просить суд скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 22.10.2021 у справі № 906/565/21 та прийняти нове рішення, яким позов задоволити. 
В призначене судове засідання 17.01.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "СВП Майстер" явку повноважного представника не забезпечило. 
З урахуванням залишення без розгляду відзиву ТОВ "СВП Майстер" на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що останнє про причини неявки суд не повідомило, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлене належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення /а.с. 165/.
Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що ухвалами суду від 26.11.2021 р. та 29.12.2021 явка представників сторін в судові засідання обов`язковою не визнавалась, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представника ТОВ "СВП Майстер", оскільки його не явка не перешкоджає перегляду справи.
В судовому засіданні 17.01.2022 представник АТ "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення суду скасувати, а позовні вимоги задоволити повністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд 

ВСТАНОВИВ:

07 травня 2015 року між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" (позичкодавець), правонаступником якого є АТ "Оператор газорозподільної системи" "Житомиргаз" (позивач), та Товариством з обмеженою відповідальністю "СВП Майстер" (користувач, відповідач) було укладено договір №149/27 безоплатного користування майном (далі - договір) /а.с.7-9/.
Згідно з п. 1.1, 1.2 договору позичкодавець передає користувачу у тимчасове безоплатне користування майно: пересувний зварювальний агрегат в повній комплектності з (акумулятором СТ 6-190, з двома зварювальними кабелями по 25 п/м) марки АДД-300, заводський номер ХТR М 0110946, а користувач зобов`язується повернути його у тому стані, а якому він його одержав, з урахуванням нормального зносу.
Вказане майно належить позичкодавцеві на праві власності та передається користувачу згідно з актом передачі майна і повертається позичкодавцеві згідно з актом повернення майна. Зазначені акти складаються і підписуються позичкодавцем та користувачем (п.1.3, 1.4 договору).
Відповідно до пунктів 4.1, 4.4 договору майно вважається переданим позичкодавцем користувачу, а також  поверненим позичкодавцю користувачем з моменту підписання акта приймання-передачі майна представником сторін.
Згідно з актом приймання-передачі обладнання від 07.05.2015 по договору безоплатного користування майном №149/27 від 07.05.2015 позичкодавець передав, а користувач отримав пересувний зварювальний агрегат в повній комплектності з (акумулятором СТ 6-190, з двома зварювальними кабелями по 25 п/м ) марки АДД-300, заводський номер ХТR М 0110946. Обладнання передано в належному стані, без явних недоліків і дефектів. Стан обладнання відповідає вимогам договору безоплатного користування майном /а.с. 10/.
Позивач звернувся до відповідача з вимогою від 28.04.2021 № 10007.2-Сл-6590-0421 про розірвання договору, повернення майна або компенсацію його вартості, до якої вимоги було долучено проект додаткової угоди про розірвання договору від 07.05.2015 /а.с. 12-15/.
Факт надіслання вказаної вимоги на юридичну адресу ТОВ "СВП Майстер" підтверджується у своїй сукупності копіями фіскального чеку АТ «Укрпошта», поштової накладної 1000232418005 та описом вкладення у цінний лист /а.с. 16/.
Разом з тим, з копії відповідного поштового конверту та довідки про причини повернення/досилання вбачається, що вказане поштове відправлення не було вручене відповідачу та повернулось позивачу за закінченням терміну зберігання /а.с. 17/.
Оскільки вищевказана вимога, як і додаткова угода не були отримані відповідачем, майно за договором відповідачем не повернуто, позивач звернувся з даним позовом до суду.
При цьому позивач зазначав, що у разі задоволення позову, з моменту набрання рішенням законної сили за даним позовом, зобов`язання позивача з надання у користування майна припиняються, що обумовлює необхідність повернення відповідачем позивачу майна. Однак, беручи до уваги те, що відповідач жодним чином не реагує на вимогу позивача стосовно повернення майна, останній має об`єктивні сумніви щодо наявності такого майна у відповідача в дійсності, а тому цілком обґрунтованим позивач вважає заявлення позовних вимог не про повернення майна в натурі, а про відшкодування його вартості, так як будь-які докази того, що передане за договором від 07.05.2015 майно існує та/або існує в справному стані, відсутні.
Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржуване судове рішення скасувати, виходячи з наступного.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
У відповідності до ч. 1, 3 ст. 827 ЦК України за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов`язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку. До договору позички застосовуються положення глави 58 цього Кодексу.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 833 ЦК України користувач зобов`язаний повернути річ після закінчення строку договору в такому самому стані, в якому вона була на момент її передання.
Частиною 2 статті 834 ЦК України встановлено, що позичкодавець має право вимагати розірвання договору і повернення речі у разі, якщо: 1) у зв`язку з непередбаченими обставинами річ стала потрібною йому самому; 2) користування річчю не відповідає її призначенню та умовам договору; 3) річ самочинно передана у користування іншій особі; 4) в результаті недбалого поводження з річчю вона може бути знищена або пошкоджена.
У разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (ч. 1 ст. 785 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.
У відповідності до ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (ч. 1-3 ст. 6 ЦК України).
Частина 1 ст. 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі (ч. 3 ст. 538 ЦК України).
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 7 ст. 193 ГК України, ст. 525 ЦК України)
Статтею 188 ГК України визначено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.
У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.
Аналогічно згідно зі ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Iстотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.
У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Таким чином, принцип договірного регулювання правовідносин, утілений у чинному законодавстві, дозволяє сторонам договору на власний розсуд визначати свої взаємні права та обов`язки, у тому числі щодо односторонньої відмови від договору. 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 920/915/19 від 02 жовтня 2020 року.
У свою чергу у п. 2.2 договору №149/27 безоплатного користування майном сторони погодили, що позичкодавець має право у будь-який час розірвати цей договір та вимагати повернення майна.
Оскільки сторони договору, врахувавши встановлену законом свободу договору, на власний розсуд погодили можливість його безумовного розірвання позичкодавцем у будь-який час, колегією суддів встановлено наявність правових підстав для розірвання договору.
На підставі вищевикладеного, апеляційний господарський суд вважає, що місцевий господарський суд дійшов хибного висновку про відсутність імперативних підстав для задоволення позову в частині розірвання договору з огляду на не наведення позивачем підстав для розірвання спірного договору, визначених у статтях 651, 652, 834 ЦК України.
Разом з тим колегія суддів вважає, що посилання позивача під час розгляду справи в суді першої інстанції та у вимозі від 28.04.2021 №100007.2-Сл-0590-0421 на ст. 835 ЦК України, яка як вірно встановлено місцевим господарським судом не підлягає застосуванню, не має будь-якого значення для вирішення спору з огляду на сформовані позивачем вимоги та на принцип jura novit curia «суд знає закони», оскільки обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia.
Що стосується вимоги про стягнення з відповідача 12 240,00 грн вартості не повернутого майна за договором суд враховує таке.
У відповідності до п. 2.2 договору, позичкодавець має право: - у будь який час розірвати цей Договір та вимагати повернення майна; - після закінчення договору вимагати від користувача повернення майна у належному стані; - у разі неповернення майна у строк вимагати його примусового повернення зі стягненням неустойки та збитків; - у разі повернення майна із суттєвими пошкодженнями або недоліками вимагати від користувача відшкодування повної вартості майна.
За умовами п. 4.3 договору протягом одного дня із дати закінчення терміну користування майном, користувач зобов`язаний повернути майно позичкодавцю.
Відповідно до вимоги від 28.04.2021 №100007.2-Сл-0590-0421, яка направлялася відповідачу, позивач просив:
- підписати в двох примірниках додаткову угоду про розірвання договору від 07.08.2015 №149/27 безоплатного користування майном, підписи скріпити печаткою (за наявності), а один примірник даної додаткової угоди повернути на поштову адресу АТ "Житомиргаз" - вул. Фещенка-Чопівського, 35, м. Житомир, 10002;
- протягом 7 календарних днів з моменту отримання даної вимоги, письмово повідомити АТ "Житомиргаз" про місце, час та дату повернення майна, визначеного в п. 1.2 договору від 07.08.2015 № 149/27 безоплатного користування майном, а саме: пересувного зварювального агрегату в повній комплектності (з акумулятором СТ 6 - 190, з двома зварювальними кабелями по 25 п/м): марки АДД - 300, заводський номер ХТR М 010946;
- у випадку неможливості виконати п. 2 даної вимоги, компенсувати вартість майна, протягом 7 календарних днів з моменту отримання даної вимоги, шляхом перерахування 12 240,00 грн. на користь АТ "Житомиргаз".
До зазначеної вимоги позивачем було долучено 2 примірники додаткової угоди до договору від 07.08.2015 №149/27 безоплатного користування майном
Листом №01/07-21 від 01.07.2021 щодо врегулювання спору Товариство з обмеженою відповідальністю “СВП МАЙСТЕР” повідомило Акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" про прийняття ним рішення оплатити борг у сумі 12 240 грн протягом 30 робочих днів з дня відправлення листа /а.с.33/.
Таким чином, проаналізувавши у сукупності зміст вимоги позивача від 28.04.2021 та відповіді відповідача №01/07-21 від 01.07.2021, колегією суддів встановлено, що погодившись виплатити борг у сумі 12 240 грн Товариство з обмеженою відповідальністю “СВП МАЙСТЕР” фактично визнало факт неможливості повернення ним майна, визначеного в п.1.2 договору від 07.08.2015 № 149/27.
Отже з урахуванням того, що відповідач в суді першої інстанції вказав про відсутність у нього на даний час переданого за договором майна, апеляційний господарський суд вважає обґрунтованими вимоги позичкодався про відшкодування повної вартості майна на підставі абз. 4 п. 2.2 договору.
Оскільки повна вартість майна переданого за договором безоплатного користування майном №149/27 від 07.05.2015 підтверджується накладною № 605 від 26.03.2007, колегія суддів з урахуванням задоволення вимоги про розірвання договору дійшла висновку про стягнення з відповідача вартості не повернутого майна у розмірі 12240,00 грн, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.
Крім того колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст. 3 ЦК України однією з загальних засад цивільного законодавства є добросовність.
Принцип добросовісності, який лежить в основі доктрини venire contra factum proprium, є стандартом чесної та відкритої поведінки. Це означає повагу до інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Сама доктрина venire contra factum proprium базується на римській максимі non concedit venire contra factum proprium — «не можна діяти всупереч своїй попередній поведінці». Таким чином, добросовісності та чесній діловій практиці суперечать дії, що не відповідають попереднім заявам або поведінці, якщо інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.
Таким чином, займана позиція ТОВ “СВП МАЙСТЕР” в судовому розгляді справи суперечить поданому ним раніше листу №01/07-21 від 01.07.2021 щодо врегулювання спору, що ставить протилежну сторону у невигідне становище та є проявом суперечливої поведінки відповідача.
Згідно зі ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
У відповідності до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до част. 1, 3 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ст. 77 ГПК України).
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, та неправильне застосування норм матеріального права.
У відповідності до част. 2 ст. 277 ГПК України, неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду приходить до висновку, що апеляційна скарга Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" підлягає задоволенню, рішення Господарського суду Житомирської області від 22.10.2021 у даній справі необхідно скасувати та ухвалити нове рішення, яким договір від 07.08.2015 №149/27 безоплатного користування майном розірвати та стягнути з ТОВ “СВП МАЙСТЕР” на користь АТ "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" вартість не повернутого майна за договором від 07.08.2015 №149/27 у розмірі 12 240,00 грн.
У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 14 ст. 129 ГПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки колегією суддів встановлено наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позовних вимог АТ "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз", відповідно до положень ст.129 ГПК України, судовий збір за подання позовної заяви у сумі 4 540 грн та    6 810,00 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю “СВП МАЙСТЕР”.
Керуючись ст. 129, 232, 233, 269, 270, 273, 275, п.1 ст.277, 281-284, Господарського процесуального кодексу України, суд 
                                
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" на рішення Господарського суду Житомирської області від 22.10.2021 у справі № 906/565/21 задоволити.
Рішення Господарського суду Житомирської області від 22.10.2021 у справі № 906/565/21 скасувати.
Ухвалити нове рішення.
“ Позов задоволити.
Розірвати договір від 07.08.2015 № 149/27 безоплатного користування майном, укладений між Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" та Товариством з обмеженою відповідальністю “СВП МАЙСТЕР”.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “СВП МАЙСТЕР” (13500, Житомирська обл., Попільнянський р-н, смт Попільня, вул. Садова, буд. 3, оф. 1, ідентифікаційний код: 35100184) на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" (10002, м. Житомир, вул. Фещенка-Чопівського, 35, ідентифікаційний код: 03344071) вартість не повернутого майна за договором від 07.08.2015 № 149/27 безоплатного користування майном у розмірі 12 240 (дванадцять тисяч двісті сорок)  гривень 00 коп., 4 540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) гривень 00 грн витрат по сплаті судового збору за подання позову”.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “СВП МАЙСТЕР” (13500, Житомирська обл., Попільнянський р-н, смт Попільня, вул. Садова, буд. 3, оф. 1, ідентифікаційний код: 35100184) на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" (10002, м. Житомир, вул. Фещенка-Чопівського, 35, ідентифікаційний код: 03344071) 6 810,00 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.         
Доручити Господарському суду Житомирської області видати наказ.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст. 287-291 ГПК України.
Справу № 906/565/21 повернути  Господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "24" січня 2022 р.

Головуючий  суддя                                                                      Крейбух О.Г. 

Суддя                                                                                              Тимошенко О.М.  

Суддя                                                                                              Юрчук М.І.