Справа № 167/638/21 	Головуючий у 1 інстанції: Требик В. Б. 	
Провадження № 22-ц/802/1433/21  Категорія: 62 	  Доповідач: Осіпук В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
14 грудня 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Осіпука В. В.,
суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,
з участю секретаря судового засідання Губарик К. А.,
позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
представника позивачів ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, за апеляційною скаргою представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 – ОСОБА_4 на рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 13 вересня 2021 року,
                                      В С Т А Н О В И В :
У серпні 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися в суд із зазначеним позовом. 
Покликались на те, що у ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх мати ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку, в АДРЕСА_1 , та на дві земельні ділянки площею 2,46 га та 1,15 га для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться на території Княгининівської сільської ради, Луцького району, Волинської області.
Також вказували, що з метою оформлення права власності на спадкове майно, після смерті матері, звертались до Рожищенської державної нотаріальної контори та отримали відповідь про необхідність звернення до суду з відповідним позовом для продовження строку на прийняття спадщини, який вони пропустили.
Крім того, позивачі зазначали, що строк для прийняття спадщини вони пропустили з поважних причин, оскільки не були обізнані з вимогами чинного законодавства, яке регулює ці правовідносини, у них не було достатніх коштів для оформлення спадщини та з незалежних від них причин виникла потреба відновлення втрачених документів.
Ураховуючи наведене, просили суд визначити їм додатковий строк тривалістю один місяць на прийняття спадщини, після набрання рішенням законної сили.
Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 13 вересня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
У поданій на рішення апеляційній скарзі представник позивачів ОСОБА_4 просив його скасувати як незаконне і необґрунтоване, прийняте судом без належної оцінки всіх доказів по справі та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, при ухваленні рішення, не врахував обставини справи чим позбавив позивачів можливості захистити свої спадкові права.
Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подавався.
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що причини на які вони посилались як на підставу для визначення їм додаткового строку для прийняття спадщини, не пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для них на вчинення таких дій. При цьому суд зазначав, що необізнаність у законодавстві, відсутність коштів, втрата частини необхідних для оформлення спадщини документів не є тими правовими підставами, які б свідчили про наявність поважних причин пропуску строку для прийняття позивачами спадщини та давали суду можливість визначити їм додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, як це передбачено ч. 3 ст. 1272 ЦК України.
Такий висновок суду є правильний.
Як вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 19 грудня 2006 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції у Волинській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 . Після смерті якої відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 та дві земельні ділянки площею 2,46 га та 1,15 га для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться на території Княгининівської сільської ради, Луцького району, Волинської області (а.с. 8-11).
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є дітьми спадкодавця ОСОБА_5 та спадкоємцями першої черги за законом, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження серій НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 30 червня 2021 року № 00031427492 , копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 (а.с. 1-6, 12-16).
Також з довідки, виданої виконавчим комітетом Рожищенської міської ради № 213 від 10 червня 2021 року, встановлено, що спадкодавець ОСОБА_5 до дня смерті проживала разом з дочкою ОСОБА_1 в будинку АДРЕСА_1 і заповіт від імені померлої виконкомом Пожарківської сільської ради не посвідчувався (а.с. 17).
Крім того, з довідки № 289/01-16, виданої 28 червня 2021 року державним нотаріусом Волчук Т. М. Рожищенської державної нотаріальної контори, встановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 після смерті матері ОСОБА_5 у шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини не звертались, а тому свідоцтво про право на спадщину їм не видавалось, лише було роз`яснено право на звернення до суду з позовом про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини (а.с. 20).
За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.
При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.
Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що спадкоємцю, який пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Разом із тим, Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про смерть спадкодавця, наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.
Отже, позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини  підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку.
Якщо ж у спадкоємця не було вагомих, безспірних, поважних перешкод для подання заяви про прийняття спадщини, то правові підстави для надання йому додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Таким чином, встановивши ті обставини, що належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини позивачі не надали, та не довели наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які б перешкоджали поданню ними заяв нотаріусу про прийняття спадщини у встановлений законом строк, то суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав, передбачених статтею 1272 ЦК України, для визначення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. 
Згідно з ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржуване позивачами рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та відповідає вимогам норм матеріального права, а тому підстав для його зміни чи скасування не вбачає.
Доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду та не впливають на законність оскаржуваного рішення.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -
                                                     У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 – ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 13 вересня 2021 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді