Ухвала
24 січня 2022 року                                                                                           
м. Київ
 
справа № 426/7490/20                                                                      
провадження № 51-283 ск 22
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 
на ухвалу Луганського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року, якою вирок Сватівського районного суду Луганської області від 25 червня 
2021 року залишено без змін,
встановив:
У касаційній скарзі засуджений висуває вимогу про перегляд у касаційному порядку зазначеного судового рішення.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, Верховний Суд дійшов такого висновку.
Згідно з пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність та необґрунтованість судових рішень, та вимоги особи, 
яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.  
Положеннями ч. 1 ст. 438 КПК передбачено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції можуть бути лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Як убачається з ухвали апеляційного суду від 02 грудня 2021 року, апеляційний розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_4 проводився за участі обвинуваченого. Однак, засуджений, посилаючись 
на порушення його права, вказує, що перегляд справи в порядку апеляційної процедури відбувся за його відсутності, хоча в апеляційній скарзі він просив про такий розгляд з його участю. 
Отже, враховуючи такі суперечності, засуджений у касаційній скарзі повинен був навести обґрунтування на підтвердження цих доводів. Однак такого обґрунтування касаційна скарга засудженого не містить.
Відповідно до ч. 1 ст. 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу – без задоволення; 2) скасувати судове рішення 
і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 
3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Проте засуджений у касаційній скарзі виклав свою вимогу до суду касаційної інстанції без дотримання вказаних вище положень КПК.
Крім того, засуджений в порушення вимог ч. 5 ст. 427 КПК не додав 
до касаційної скарги копію вироку суду першої інстанції, який залишений 
без змін оскаржуваною ухвалу апеляційного суду, що перешкоджає суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття або відмову у відкритті касаційного провадження, як це передбачено ст. 428 КПК.
За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне, на підставі ч. 1 ст.  429 КПК, залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк, необхідний для усунення допущених недоліків.
Ураховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 
на ухвалу Луганського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року, якою вирок Сватівського районного суду Луганської області від 25 червня 
2021 року залишено без змін, залишити без руху та надати для усунення вищезазначених недоліків п`ятнадцятиденний строк із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог Верховного Суду касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і :

ОСОБА_1                          ОСОБА_2                                 ОСОБА_3