ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/16684/20                                                Головуючий суддя І інстанції Божко В.В.
Апеляційне провадження № 33/818/501/22                                           Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року                                                         м.Харків
суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,
за участю секретаря - Вакула Н.С.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,
захисника         - Зінченка Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 07 грудня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, -

в с т а н о в и в:
Цією постановою
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави   в розмірі 420 грн. 40 коп.
Також з ОСОБА_2 стягнуто судовий збір у розмірі 384 грн 20 коп.;

провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , 
закрито, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постановою встановлено, що 06.10.2020 р. було складено протоколи про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №127672 стосовно ОСОБА_1 та серії ДПР18 №127673 стосовно ОСОБА_2 , згідно яких ОСОБА_1 07.09.2020 р. о 17-20 год., керуючи автомобілем «Renault» д/н НОМЕР_1 , в м. Харкові, по вул. Шевченко, 88, при зміні напрямку руху, не впевнилась в безпеці та допустила зіткнення з автомобілем «Chevrolet» д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який в свою чергу не дотримався безпечної швидкості руху, виїхавши на смугу зустрічного руху через що сталося зіткнення вищевказаних транспортних засобів, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження та було завдано матеріальну шкоду.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить судову постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_2 закрити, а також визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням строків, передбачених ст.254 КУпАП, судом першої інстанції безпідставно залишені без задоволення подані ним клопотання, чим порушено його право на захист та допущено неповноту судового розгляду, подія ДТП відбулася з вини ОСОБА_1 , яка різко змінила свій напрямок руху та її пояснення суперечать відомостям схеми ДТП. Зазначає, що на час апеляційного розгляду минуло більше року з моменту накладення на нього адміністративного стягнення, протягом цього періоду часу він не вчиняв нових адміністративних правопорушень, у зв`язку чим, на його думку, належить вважати, що він не був підданий адміністративному стягненню.

В судове засідання, яке призначалося судом апеляційної інстанції, ОСОБА_2 , який є автором апеляційної скарги, не з`явився, але останній 14.01.2022 року об 11 год. 25 хв. повідомлявся телефонограмою (а.с.125) на номер мобільного телефону, який зазначений в його апеляційній скарзі, про місце, дату та час розгляду справи, але в судове засідання в суд апеляційної інстанції не з`явився та будь-яких клопотань про відкладення апеляційного розгляду не подавав.
При цьому суд апеляційної інстанції керується практикою ЄСПЛ, а саме рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі "Пономарьов проти України", в якому наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Разом з цим, належить врахувати, що саме ОСОБА_2 є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді Київського районного суду м.Харкова від 07.12.2020 року.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").
Також , згідно з усталеною практикою Суду, учасники справи в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.
У цьому контексті суд також звертає увагу , що апеляційний перегляд здійснюється якраз за апеляційною скаргою особи , яка її подала , а вона в першу чергу мала б цікавитися питаннями призначення судових засідань у справі.
Слід також зазначити, що у відповідності до ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» інформація про кожне судове засідання, оприлюднювалася на офіційному веб-порталі Судової влади України та  ОСОБА_2 не був позбавлений об`єктивної можливості дізнатися про дати судових засідань , користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту.
Враховуючи наведене, а також дотримуючись вимог ст. 268 та ч.4 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_2 без участі останнього, з урахуванням апеляційних доводів, які зазначені в апеляційній скарзі, та відомостей, які містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_1 та її захисника Зінченка Ю.В., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги в повному обсязі та просили її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.
Як вбачається з відомостей, що є наявними в матеріалах справи, суд першої інстанції не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_2 щодо порушення вимог п.п.12.1, 11.3 Правил дорожнього руху України.
Переглядаючи оскаржувану постанову в межах доводів поданої апеляційної скарги ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її законність та обґрунтованість, виходячи з наступного.
Визнаючи ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме відомості, що містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №127673 року (а.с. 2); схемі місця ДТП від 07.09.2020 (а.с.3), а також на інші письмові пояснення, які містяться в матеріалах справи.
Так, п.11.3 ПДР України передбачено, що на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.
Відповідно до вимог п.12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Зокрема, судовим розглядом встановлено, що відповідно до відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №127673 від 06.10.2020 року встановлено, що  ОСОБА_2 07.09.2020 р. о 17-20 год., керуючи автомобілем «Chevrole Lacetti», д/н НОМЕР_2 , в м. Харкові, по вул. Шевченко, 88, не дотримався безпечної швидкості руху, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем «Renault Logan», д/н НОМЕР_1 . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.
Тобто, ОСОБА_2 своїми діями порушив п.п.12.1, 11.3 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
З відомостями, зафіксованими у цьому протоколі ОСОБА_2 був ознайомлений, про що свідчить його власноручний підпис та письмові зауваження, які зафіксовані у цьому протоколі (а.с.2).
Крім того, відповідно до відомостей зафіксованих в схемі місця ДТП від 07.09.2020 року, об`єктивно вбачається, що зіткнення між автомобілями «Chevrole Lacetti» та «Renault Logan» відбулося на зустрічній смузі по напрямку їх руху. Дорога в напрямку рух автомобілів має суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1 та одну смугу руху. В місці виконання маневру автомобілем «Renault Logan» дорога має дорожню розмітку 1.5 (розділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають дві смуги руху в обох напрямках і де дозволено виїжджати на смугу зустрічного руху). В результаті ДТП автомобіль «Chevrole Lacetti» отримав наступні механічні пошкодження: передні праві двері, задні праві двері, задня арка, а автомобіль «Renault Logan» - ліве переднє крило, ліва частина бамперу, захист арочного колеса (а.с.3).
Відомості протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №127673 від 06.10.2020 року та схеми місця ДТП від 07.09.2020 року також підтверджується фото світлинами, які долучені до матеріалів справи (а.с.8-28). 
Суд бере до уваги те, що незважаючи на незгоду на час апеляційного розгляду із діями працівника поліції під час складання ним протоколу та схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, цей протокол та схема місця ДТП складені уповноваженою державою особою і дії службової особи, що їх складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_2 не оскаржувалися, тобто останній не звертався до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не звертався зі скаргою на дії працівника поліції до його керівництва, хоча мав для цього достатньо часу. Тобто, зазначені обставини, унеможливлюють будь-які посилання апелянта на незаконність дій працівника поліції під час складення протоколу або щодо невідповідності відомостей, зафіксованих у схемі місця ДТП.
Апелянт також посилається на те, що ці протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №127673 від 06.10.2020 року складений працівником поліції із порушенням вимог ст. 254 КУпАП.
Проте, відповідно до вимог ч.2 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.
Відповідно до відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №127673 від 06.10.2020 року (а.с. 2), а також рапорту працівника поліції (а.с. 7) вбачається, що подія ДТП відбулася 07.09.2020 року.
Також з відомостей рапорту вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно будь-якої особи на місці події не складався у зв`язку з розбіжностями в показаннях водіїв, а матеріали справи були направлені до відділу розшуку та дізнання.
Під час складання протоколу ОСОБА_2 був присутнім, про що свідчить наявність в протоколі його особистого підпису.
Отже, працівники поліції, встановивши в діях ОСОБА_2 ознаки адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП, викликали його та в присутності останнього склали стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №127673 від 06.10.2020 року, що свідчить про дотримання працівниками поліції вимог ст. 254 КУпАП, а такі апеляційні доводи суд апеляційної інстанції вважає не обґрунтованими.
Крім того, водій ОСОБА_1 надала письмові пояснення, в яких зазначила, що 07.09.2020 року о 17 год. 30 хв. вона керувала автомобілем «Renault Logan», д/н НОМЕР_1 , в м. Харкові, по вул. Шевченко, 88, рухаючись по дорозі, яка має лише одну смугу в напрямку, в якому вона рухалась, та вона намагалася здійснити маневр ліворуч, при цьому зменшила швидкість, прийняла крайнє ліве положення по своїй смузі та включила лівий покажчик повороту, але коли вона практично зупинила свій автомобіль для здійснення маневру, вона відчула сильний удар в ліву передню частини свого автомобіля (а.с.4).
Під час апеляційного розгляду вона фактично підтвердила свої вищезазначені письмові пояснення та зазначила, що 07.09.2020 року вона рухалась по вулиці Шевченка в м.Харкові в сторону супермаркету «Рост», по напрямку її руху дорога має одну смугу руху, вона заздалегідь включила лівий покажчик повороту та намагалася виконати маневр ліворуч, але в цей момент відчула удар в ліву частину свого автомобіля.
Згідно відомостей письмових пояснень свідка ОСОБА_3 , 07.09.2020 року о 17 год. 30 хв. він став свідком ДТП. Водій автомобіля «Renault Logan», д/н НОМЕР_1 , рухався по вул. Шевченко, 88, по дорозі до супермаркету «Рост», де розміткою передбачено одну смугу руху виділену однією суцільною лінією, збирався виконати поворот ліворуч. Водій автомобіля «Chevrole Lacetti», д/н НОМЕР_2 , рухався по зустрічній смузі, перетнувши суцільну лінію заздалегідь, що і призвело до зіткнення транспортних засобів. Зіткнення відбулося навпроти заїзду на прилеглу територію (а.с.5). 
В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 свою провину у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди заперечував. Причиною виникнення ДТП, на його думку, стало порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 . Апеляційний суд звертає увагу на те, що за змістом ст.ст.279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається судом у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне порушення. Крім того, такі твердження повністю спростовуються відомостями, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №127673 від 06.10.2020 року та схемі місця ДТП від 07.09.2020 року, а також письмовими поясненнями ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 , які надані ним після події ДТП та досліджені судом апеляційної інстанції.
Отже, у справі щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , суд повинен надати оцінку саме їх діям в дослідженій дорожній обстановці на предмет відповідності ПДР України.
В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 не надано доказів, які підтверджували, що зіткнення між автомобілями «Chevrole Lacetti» та «Renault Logan» сталося внаслідок порушення ОСОБА_1 вимог ПДР України. 
Крім того, ОСОБА_2 не заявляв будь-яких клопотань щодо допиту свідків або призначення судової автотехнічної експертизи, а також не з`явився в суд першої і апеляційної інстанції.
Викладені обставини свідчать про те, що водій ОСОБА_2 07.09.2020 р. о 17-20 год., керуючи автомобілем «Chevrole Lacetti», д/н НОМЕР_2 , в м. Харкові, по вул. Шевченко, 88, не дотримався безпечної швидкості руху, перетнув вузьку суцільну лінію, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем «Renault Logan», д/н НОМЕР_1 , який дотримуючись вимог ПДР України, в цей час здійснював маневр поворот ліворуч. Зазначені обставини свідчать про порушення ОСОБА_2 вимоги п.п. 12.1, 11.3 Правил дорожнього руху України, допустивши зіткнення автомобілів.
Таким чином, посилання апелянта про відсутність в його діях складу правопорушення є необґрунтованими та такими, що повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. 
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що досліджені в ході судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції письмові докази в своїй сукупності повністю доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме порушення ним вимог п.п. 12.1, 11.3 ПДР України, внаслідок чого сталася подія ДТП між його транспортним засобом та автомобілем «Renault Logan», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .
Необґрунтованими є твердження ОСОБА_2 щодо порушення його права на захист, внаслідок несвоєчасного його повідомлення про місце, дату та час розгляду в суді першої інстанції і відмови у задоволенні його клопотань про відкладення судового розгляду для надання йому час ознайомитися з матеріалами справи та додатково підготуватися до лінії захисту, оскільки згідно відомостей матеріалів цього судового провадження, матеріали справи надійшли до суду першої інстанції 16.10.2020 року (а.с.38), ОСОБА_2 під підпис у протоколі від 06.10.2020 року був повідомлений про розгляд цієї справи в Київському районному суді м.Харкова (а.с.2), подавав до суду першої інстанції неодноразово подавав клопотання про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.45, 50), приймав участі під час судового розгляду в суді першої інстанції та надавав свої письмові і усні пояснення щодо його вини у події ДТП, тобто ОСОБА_2 не був позбавлений процесуальної можливості з`явитися до суду першої інстанції раніше визначеної дати судового засідання від 07.12.2020 року та ознайомитися з матеріалами своєї справи, які на момент надходження справи до суду першої інстанції містили тільки 37 аркушів.
Зазначені обставини також не перешкодили суду повно та всебічно, відповідно до вимог ст.251 КУпАП, дослідити докази у справі, достовірно встановити обставини, що мають значення для справи та відповідно до ст.252 КУпАП дати їм належну правову оцінку.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_2 вимог п.п. 12.1, 11.3 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ст.124 КУпАП до відповідальності, а тому посилання ОСОБА_2 на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.
Апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Посилання ОСОБА_2 на норми ст.39 КУпАП є безпідставними, оскільки вони стосуються осіб, стосовно яких закінчено виконання накладеного стягнення, а, в даному випадку, постанова суду першої інстанції не виконувалася у зв`язку з її оскарженням в апеляційному порядку.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 07 грудня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП - залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                 С.К. Шабельніков