ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1350/22 Справа № 202/2638/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ісаєва Д. А. Суддя у 2-й інстанції - Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,
при секретарі                        Гулієву М.І.о.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2021 року по справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Михайленко Юлії Василівни, заінтересовані особи: Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", ОСОБА_3 ,– 
ВСТАНОВИЛА:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду даною скаргою, посилаючись на те, що ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2016 року по справі №202/3529/16-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , про звернення стягнення на предмет застави частково задоволено заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» про вжиття заходів забезпечення позову та накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 . Копію постанови про відкриття виконавчого провадження скаржник не отримував, а про наявність арешту, накладеного на все майно в рамках виконання цієї ухвали, він дізнався під час відвідування нотаріуса. Індустріальним відділом ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного межрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) було повідомлено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №51719160 щодо виконання ухвали №202/3529/16-ц від 01.06.2016 року, що видана Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 за заявою ПАТ КБ «Приватбанк». В ході проведення виконавчих дій були здійснені всі заходи примусового стягнення, а саме: 19.07.2016 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на все рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 . 20.07.2016 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Матеріали виконавчого провадження №51719160 знищені, у зв`язку із закінченням трирічного строку їх зберігання в архіві. Після ознайомлення з матеріалами справи № 202/3529/16-ц було з`ясоване, що зазначена вище ухвала скасована ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.08.2016 року. Після повторного розгляду заяви про забезпечення позову по даній справі вже іншої ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 31.10.2016 року було забезпечено позов шляхом заборони в інтересах ПАТ КБ «Приватбанк» відчужувати ОСОБА_1 автомобіль марки КІА модель «Sorento», 2007 року випуску, тип транспортного засобу легковий універсал-В, номер кузова/шасі НОМЕР_1 . Таким чином, фактично заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою від 01.06.2016 року, були скасовані ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області. Скаржник 30.03.2021 року звернувся з заявою до Індустріального ВДВС з проханням скасувати арешт, накладений на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 на підставі ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.06.2016 року. Однак, листом №8110 від 02.04.2021 року Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) було повідомлено, що відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні законні підстави для зняття арешту з майна боржника. Така бездіяльність державного виконавця не відповідає вимогам чинного законодавства України. На сьогоднішній день відсутнє рішення суду, на підставі якого можуть продовжувати діяти заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на все майно ОСОБА_1 . Тому скаржник просив визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) Михайленко Ю.В. при розгляді питання щодо зняття арешту, накладеного на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , на підставі ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.06.2016 року, та зобов`язати державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південного-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Михайленко Ю.В. зняти арешт, накладений на підставі ухвали Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 01.06.2016 року на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження №51719160 та вчинити інші необхідні дії, пов`язані зі зняттям арешту. 
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2021 року у задоволенні скарги відмовлено. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та ухвалення нового судового рішення про задоволення скарги в повному обсязі. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог скарги, колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали місцевого суду з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення скарги, виходячи з наступного.
Встановлено, що ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2016 року по справі №202/3529/16-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет застави частково задоволено заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» про вжиття заходів забезпечення позову та накладено арешту на все рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 
19 липня 2016 року державним виконавцем - начальником відділу Індустріального ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження №51719160 з примусового виконання зазначеної вище ухвали №202/3529/16-ц від 01.06.2016 року, виданої Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська (а.с. 36, 117-118). 
Цього ж дня державним виконавцем - начальником відділу Індустріального ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області винесено постанову від 19.07.2016 року №51719160 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с. 118). 
20 липня 2016 року державним виконавцем - начальником відділу Індустріального ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області закінчено виконавче провадження №51719160 з примусового виконання ухвали №202/3529/16-ц від 01.06.2016 року, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України “Про виконавче провадження”, у зв`язку з повним фактичним виконанням виконавчого документу (а.с. 118). 
В подальшому, ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.08.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 01 червня 2016 року скасовано та передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.2016 року частково задоволено заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони в інтересах ПАТ "КБ "ПриватБанк" відчужувати ОСОБА_1 автомобіль "КІА" 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , модель "Sorento", тип транспортного засобу легковий універсал - В, номер кузова / шасі НОМЕР_3 . 
Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 09.03.2017 року, з врахуванням ухвал цього ж суду від 14 лютого 2018 року та від 03 квітня 2018 року про виправлення описок, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №2008-058 від 28.03.2008 року в розмірі 101715,38 доларів США, що за курсом 25,47 відповідно до службового розпорядження НБУ від 18.04.2016 року становить 2590690,73 грн., звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль «КІА», модель «Sorento», 2007 року випуску, тип т.з.: легковий універсал – В; № кузова/шасі НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем зі зняттям вказаного автомобілю з обліку в Регіональному сервісному центрі в Дніпропетровській області МВС України з наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення правочину. Вирішено також вилучити у ОСОБА_1 та передати на період продажу ПАТ КБ «ПриватБанк» предмет застави: автомобіль «КІА», модель «Sorento», 2007 року випуску, тип т.з.: легковий універсал – В; № кузова/шасі НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ; комплект ключів та Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 38860,36 грн. Скасовано заходи забезпечення позову у вигляді заборони в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк» відчужувати ОСОБА_1 автомобіль “KIA” 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , модель «Sorento», тип транспортного засобу легковий універсал-В, номер кузова/шасі НОМЕР_3 . 
Судом апеляційної інстанції оглянуто в судовому засіданні вказану вище цивільну справу №202/3529/16-ц. 
30 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) із заявою, в якій він просив скасувати арешт, накладений на все рухоме та нерухоме майно на підставі ухвали Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 01 червня 2016 року, до якої було додано копію ухвали апеляційного суду від 02.08.2016 року (а.с. 9). 
Листом Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 02.04.2021 року №8110 повідомлено скаржника, що у державного виконавця відсутні законні підстави для зняття арешту з майна боржника ОСОБА_4 (а.с. 9). 
Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. 
Частиною 2 статті 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). 
Як було встановлено вище, ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 01 червня 2016 року по справі №202/3529/16-ц накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 19 липня 2016 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаної ухвали та винесено постанову від 19.07.2016 року №51719160 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с. 118). 
Однак, вже 02.08.2016 року ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області скасовано ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 01 червня 2016 року. 
Право приватної власності є непорушним (стаття 41 Конституції України). 
Частиною 1 статті 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. 
Згідно частини 1 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. 
За положеннями частин 9 та 10 статті 153 ЦПК України, в редакції, що діяла по 15.12.2017 року, ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. У разі забезпечення вимог заявника заставою ухвала про забезпечення позову звертається до виконання негайно після внесення предмета застави в повному розмірі. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. 
Якщо ухвала має силу виконавчого документа і підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень, така ухвала оформлюється з урахуванням вимог, встановлених Законом України "Про виконавче провадження" (частина        3 статті 210 ЦПК України, в редакції, що діяла по 15.12.2017 року). 
Частиною 3 статті 154 ЦПК України, в редакції, що діяла по 15.12.2017 року, передбачено, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. 
Також частиною 1 статті 158 ЦПК України, в редакції, що діє з 15.12.2017 року встановлено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Статтею 353 ЦПК України, в редакції, що діє з 15.12.2017 року, встановлено, що окремо від рішення суду може бути оскаржені в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо забезпечення позову (п. 3 частини 1 статті). 
Таке ж положення було передбачене у пункті 2 частини 1 статті 293 ЦПК України, в редакції, що діяла по 15.12.2017 року. 
Тобто законодавець передбачив два механізми скасування заходів забезпечення позову, а саме тим судом, який вжив таких заходів, або шляхом оскарження ухвали про забезпечення позову в апеляційному та касаційному порядку. 
Разом з тим, статтею 319 ЦПК України, в редакції, що діяла по 15.12.2017 року, встановлено, що рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення. 
Тобто, ухвала, на підставі якої було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, скасована ухвалою суду вищої інстанції, яка набрала законної сили 02.08.2016 року. 
Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до частин четвертої та п`ятої статі 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:
1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;
2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;
3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;
4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;
5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;
6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;
7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;
8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.
У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. 
Пунктом 15 розділу VIII «Порядок звернення стягнення на майно боржника» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮУ від 02.04.2012 року №512/5 передбачено, що при скасуванні судом заходів забезпечення позову за завершеним виконавчим провадженням, надходженні на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника, необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника за завершеним виконавчим провадженням, виконавець не пізніше наступного робочого дня виносить постанову про зняття арешту з майна боржника без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження. Копія постанови виконавця про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного робочого дня з дня винесення надсилається сторонам та до відповідного органу (установи) для зняття арешту. Постанова про зняття арешту з майна приєднується до матеріалів виконавчого провадження. У разі якщо завершене виконавче провадження знищено у зв`язку із закінченням строку його зберігання, виконавець вживає заходів щодо відновлення матеріалів виконавчого провадження за допомогою відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження та інших документів, інформації, одержаних ним, у тому числі від сторін виконавчого провадження.
Виходячи з викладеного, встановивши, що ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову від 01.06.2016 року №202/3529/16-ц, яка являє собою окремий виконавчий документ та є підставою для відкриття виконавчого провадження, скасовано ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.08.2016 року, колегій дійшла висновку про наявність підстав для зняття державним виконавцем відділу, в якому перебувало виконавче провадження №51719160, арешту накладеного на підставі вказаної ухвали Індустріального районного суду м.Дніпропетровська на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження. 
Колегія звертає увагу, що ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.08.2016 року є судовим рішенням про скасування заходів забезпечення позову, які були вжиті ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2016 року по справі №202/3529/16-ц. 
Необхідність звернення у кожному випадку з окремим позовом у порядку позовного провадження про зняття арешту з майна, накладеного постановою державного (приватного) виконавця на підставі ухвали про забезпечення позову, суперечитиме меті апеляційного оскарження ухвали про забезпечення позову, передбаченої пунктом 3 частини 1 статті 353 ЦПК України, в редакції, що діє з 15.12.2017 року. 
За таких обставин, є неправомірною бездіяльність державного виконавця Індустріального ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) при розгляді питання щодо зняття арешту, накладеного на все рухоме та нерухоме майно боржника  ОСОБА_1 , на підставі ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.06.2016 року. 
У зв`язку з викладеним, наявні підстави для зобов`язання державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) зняти арешт, накладений на підставі ухвали Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 01.06.2016 року на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження №51719160. 
Скаржником не конкретизовано які саме інші дії він просить зобов`язати здійснити державного виконавця, пов`язані зі зняттям арешту, тому скарга в цій частині задоволенню не підлягає. Також, суд не вбачає підстав для зобов`язання саме державного виконавця Михайленко Юлію Василівну зняти арешт, адже вона є посадовою особою Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), в якому наявний штат державних виконавців, який може змінюватися. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на вищевикладене, колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної ухвали та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення скарги. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  -  ОСОБА_2  – задовольнити частково. 
Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2021 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення. 
Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Михайленко Юлії Василівни – задовольнити частково. 
Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) при розгляді питання щодо зняття арешту, накладеного на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , на підставі ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.06.2016 року. 
Зобов`язати державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) зняти арешт, накладений на підставі ухвали Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 01.06.2016 року на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) в межах виконавчого провадження №51719160. 
В задоволенні скарги ОСОБА_1 в іншій частині – відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий                                                                        Т.П. Красвітна

Судді                                                                                І.А. Єлізаренко
                                                                               
                                                                                       О.В. Свистунова