Постанова
Іменем  України 
 
23 лютого 2022 року
м. Київ
 
справа № 688/941/20
провадження № 61-3466св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчук М. М.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргуОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 04 лютого 2021 року у складі колегії суддів: Грох Л. М., Гринчука Р. С., Костенка А. М.,
ВСТАНОВИВ:
Історія справи 
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до  ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.
Позов мотивований тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . Власники квартир мають у користуванні спільне подвір`я, на якому розташовані господарські будівлі, в тому числі погреб та сарай, якими користується він.
Відповідач побудувала паркан з металопрофілю та залила під нього бетонний фундамент, яким перекрила йому вільний доступ для заїзду у двір, до погреба. До заміни паркану там був просто заїзд з воротами. Вирішити спір у добровільному порядку у них не виходить.
З урахуванням уточнення позовних вимог, просив
усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, яка розташована по АДРЕСА_2 , шляхом зобов`язання відповідача демонтувати частину паркану з металопрофілю довжиною 2,40 м, яка розташована з північної сторони багатоквартирного житлового будинку та позначена на плані земельної ділянки від точки 4,88 (поза каналізаційною мережею) до точки 0,99, північна сторона багатоквартирного будинку та розібрати фундамент, що під парканом.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 грудня 2020 року позов задоволено.
Зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, що розташована по АДРЕСА_2 , шляхом демонтування частини паркану з металопрофілю та частини фундаменту під парканом довжиною 2,40 м, що розташована з північної сторони багатоквартирного житлового будинку та позначена на плані земельної ділянки з північної сторони, від точки 4,88 до точки 0,99.
Вирішено питання щодо судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач самовільно на земельній ділянці, що перебуває у спільному користуванні співвласників будинку, встановила паркан з металопрофілю, в тому числі й на місці заїзду у двір, чим обмежується позивачу в`їзд на територію двору до господарських споруд. Тому слід зобов`язати відповідача усунути ці перешкоди шляхом демонтажу частини паркану та фундаменту під ним. 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 04 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.
Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 грудня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.
В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовлено.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що позивач на час звернення до суду з позовом не скористався своїм правом вирішити питання щодо користування спільним майном багатоквартирного будинку та усунення перешкод щодо користування ним у встановлений законом спосіб, збори співвласників будинку не приймали рішення про відмову в задоволенні його заяви.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У березні 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, підписану представником ОСОБА_3 , враховуючи уточнену касаційну скаргу, просить скасувати постанову Хмельницького апеляційного суду від 04 лютого 2021 року та залишити в силі рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 грудня 2020 року. 
Касаційна скарга обґрунтована тим, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Суд апеляційної інстанції застосував Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» проігнорувавши ЦК та ЗК України. Відповідач самовільно на земельній ділянці, яка перебуває у спільному користуванні співвласників будинку, встановила паркан з метало профілю з фундаментом, який перешкоджає позивачу вільно користуватися спільною земельною ділянкою через обмеження виїзду на прибудинкову територію до господарських споруд. Правовий режим спірної земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний житловий будинок, та прибудинкової території визначається земельним законодавством, зокрема ЗК України. 
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 12 березня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків.
Після усунення недоліків, ухвалою Верховного Суду від 13 травня 2021 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу з суду першої інстанції. 
У травні 2021 року матеріали цивільної справи № 688/941/20 надійшли до Верховного Суду та 25 травня 2021 року передані судді-доповідачу Дундар І. О.
Ухвалою Верховного Суду від 10 лютого 2022 року справу призначено до судового розгляду.
Межі та підстави касаційного перегляду
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України). 
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу (пункт 4 частина друга стаття 389 ЦПК України).
В ухвалі Верховного Суду від 13 травня 2021 року вказано, що касаційна скарга містить передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави для відкриття касаційного провадження: суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі № 569/16666/16-ц, від 08 квітня 2020 року у справі № 766/2762/19-ц, від 04 серпня 2020 року у справі № 638/6655/16-ц).
Фактичні обставини
Суди встановили, що ОСОБА_4 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , яку від придбав у ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 04 травня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу Петровською Л. О.
ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_3 . Саме вона заперечує проти влаштування воріт замість паркану на місці колишнього заїзду у двір будинку.
Будинок АДРЕСА_2   багатоквартирний, в ньому мешкає 5 сімей.
Згідно плану забудови за вказаним будинком закріплена земельна ділянка площею 2026 кв. м, на ній, окрім будинку, розміщені господарські споруди, погріб, сараї тощо.
Листом № 01-14/148 від 20 травня 2020 року виконком Шепетівської міської ради підтвердив, що не проводився розподіл та не встановлювався порядок користування господарськими спорудами, що знаходяться на земельній ділянці по АДРЕСА_2 .
Згідно з комісійним актом Шепетівської міської ради від 28 травня 2020 року встановлено, що в будинку АДРЕСА_2 проживає 5 сімей, прибудинкова територія не приватизована і знаходиться у користуванні всіх мешканців будинку. Мешканці квартири АДРЕСА_4 встановили нову огорожу із металопрофілю лише з хвірткою без воріт, чим обмежили доступ інших мешканців до своїх господарських споруд.
Позиція Верховного Суду
Колегія суддів частково приймає аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.
Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просив усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, яка розташована по АДРЕСА_2 , шляхом зобов`язання ОСОБА_2 демонтувати частину паркану з металопрофілю довжиною 2,40 м, яка розташована з північної сторони багатоквартирного житлового будинку та позначена на плані земельної ділянки від точки 4,88 (поза каналізаційною мережею) до точки 0,99, північна сторона багатоквартирного будинку, та розібрати фундамент, що під парканом.
Згідно з частиною другою статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Правовий режим спірної земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний житловий будинок, та прибудинкової території визначається земельним законодавством, зокрема Земельним кодексом України.
Відповідно до статті 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають, зокрема - співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.
Частинами першою-третьою статті 42 ЗК України передбачено, що земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.  Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.
Згідно з четвертим та шостим пунктами частини першої статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» прибудинкова територія - це територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку. Спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 серпня 2020 року у справі № 569/16666/16-ц (провадження № 61-14719св19), на яку посилається позивач в касаційній скарзі, зроблено висновок, що «системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що співвласники багатоквартирного будинку набувають права власності чи права користування земельною ділянкою, необхідною для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення їх житлових, соціальних і побутових потреб, після передачі такої ділянки у їх власність чи у постійне користування на загальних підставах у вставленому законом порядку. Розміри та конфігурація такої земельної ділянки визначаються на підставі відповідної технічної документації із землеустрою, яка подається на затвердження уповноваженому на прийняття такого рішення органу місцевого самоврядування.
Зазначене у статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» поняття «права на земельну ділянку» варто розуміти як оформлене у встановленому законом порядку право власності чи право постійного користування. Лише після оформлення такого права розміри і конфігурація земельної ділянки вважаються встановленими.
За статтями 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. За наведеного, до суду із позовом про визначення порядку користування земельною ділянкою та усунення перешкод в користуванні нею може звертатись особа, яка у встановленому законом порядку набула право власності або право користування такою земельною ділянкою».
У справі, що переглядається, суди встановили, що спірна земельна ділянка у спільну сумісну власність або спільне користування співвласникам багатоквартирного будинку не передавалась, можливості передачі у власність чи користування окремим співвласникам багатоквартирного будинку земельної ділянки, на якій він розташований, нормами чинного на даний час законодавства не передбачена.
За таких обставин встановивши відсутність порушеного права позивача, суд апеляційної інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову в задоволенні позову, але помилився щодо мотивів такої відмови. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги                                        
Доводи касаційної скарги з урахуванням висновку щодо застосування норм права, викладеного в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 серпня 2020 року у справі № 569/16666/16-ц (провадження № 61-14719св19), дають підстави для висновку, що оскаржене судове рішення апеляційної інстанцій прийнято частково без додержання норм матеріального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно задовольнити частково; постанову апеляційного суду змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Оскільки Верховний Суд змінює судове рішення, але виключно у частині мотивів його прийняття, то новий розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 412, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргуОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3 задовольнити частково.
Постанову Хмельницького апеляційного суду від 04 лютого 2021 року змінити, виклавши їх мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                    В. І. Крат
 
Судді:                                                                             Н. О. Антоненко
 
І. О. Дундар
 
                                                                                      Є. В. Краснощоков
 
                                                                                      М. М. Русинчук