ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

17 лютого 2022 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/9180/21
Головуючий у першій інстанції – Требух Н. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/298/22

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючої - судді Шитченко Н.В.,
суддів Висоцької Н.В., Онищенко О.І.,
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія»,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування, 
місце ухвалення рішення – м. Чернігів,
час проголошення рішення суду – 10 год. 08 хв,
дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції 10 листопада 2021 року.

                                     У С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі ПрАТ «УПСК»), в якому просив стягнути з відповідача на його користь 23 748,72 грн страхового відшкодування, 2 100 грн витрат на проведення автотоварознавчого дослідження, 908 грн у відшкодування витрат на оплату судового збору та 6 000 грн у відшкодування витрат на оплату правничої допомоги.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, ОСОБА_1 зазначав, що 31 січня 2021 року у м. Чернігові на перехресті вулиць Молодшого та Гетьмана Полуботка сталася ДТП за участю транспортного засобу «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_1 , належного на праві власності ОСОБА_2 , керування яким здійснював водій ОСОБА_3 , та транспортного засобу «Mazda 5» НОМЕР_2 , під керуванням позивача. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована в ПрАТ «УПСК». У присутності працівників поліції позивач та ОСОБА_3 дійшли згоди щодо обставин, причин, умов ДТП та вини останнього у скоєному, у результаті чого склали спільне повідомлення про ДТП (Європротокол). Однак, відповідач відмовився виплатити страхове відшкодування.
Рішенням від 09 листопада 2021 року Деснянський районний суд м. Чернігова відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «УПСК» про стягнення страхового відшкодування.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що наявне в матеріалах справи повідомлення про ДТП зі схемою пригоди, у яких відсутні дані про  порушення ПДР у діях водія автомобіля «Mazda 5», д.н.з. НОМЕР_2 , позначеного літерою «В» під керуванням ОСОБА_1 , а також відсутність зауважень водіїв стосовно відомостей, які зазначені у складеному ними Європротоколі, свідчать про те, що у причинному зв`язку із наслідками даної ДТП є порушення вимог ПДР саме водієм автомобіля «А» під керуванням ОСОБА_3 , зокрема, під час виконання ним обгону автомобіля «В», під керуванням позивача.
Указує на те, що під час розгляду справи у суді першої інстанції  ОСОБА_3 хоча і не визнав своєї вини в ДТП, проте підтвердив, що по прибутті до місця ДТП працівників поліції у їх присутності дійшов згоди з позивачем щодо обставин ДТП та щодо того, що саме він винний у порушенні ПДР під час обгону автомобіля під керуванням позивача. З огляду на ці обставини учасники ДТП використали право складання спільного повідомлення (Європротоколу) про ДТП, який подано ПрАТ «УПСК» в перший робочий день після ДТП – 01 лютого 2021 року.
Наголошує на тому, що під час розгляду справи не встановлено підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування, що визначені ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», отже відмова ПрАТ «УПСК» у виплаті страхового відшкодування є неправомірною.
У наданому відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ «УПСК», вважаючи оскаржуване рішення обґрунтованим, просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити повністю. 
Обґрунтовуючи доводи відзиву, ПрАТ «УПСК» указує, що відповідно до висновку експерта № 138/21 за результатами проведення автотехнічного дослідження від 08 червня 2021 року, складеного експертом Скороходом К.М., у даній ДТП з технічної точки у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП знаходяться (перебувають) дії водія автомобіля Mazda 5, НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , що не відповідали вимогам п.п. 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України. За таких обставин, ОСОБА_1 повідомлено про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування на підставі п. 32.1 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Інші учасники справи відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 у встановлений строк не надали.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить задовольнити, а рішення суду –  скасувати, виходячи з наступного.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.
Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з недоведеності вимог про відшкодування страхового відшкодування, пославшись на відсутність належних та допустимих доказів винних дій (чи бездіяльності) водія ОСОБА_3 , які призвели до ДТП, оформленого повідомленням про ДТП від 31 січня 2021 року.
Районний суд констатував, що повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 31 січня 2021 року (Європротокол) складено з порушенням умов заповнення Інструкції щодо заповнення повідомлення про ДТП, затвердженої протоколом Президії МТСБУ від 11 серпня 2011 року № 274/2011, зокрема, у пункті 2 не вказано точне місце ДТП, не зазначено вулицю; у пункті 5 не зазначено відомостей про свідків ДТП, а також не зазначено про те, що свідки ДТП «не виявлені» або були «відсутні»; у пункті 12 у клітинці 17 не зазначено кількості відмічених позначкою «Х» клітинок; пункт 13 та схему є не можливо прочитати.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду, оскільки він не ґрунтується на матеріалах справи та не відповідає вимогам чинного законодавства.
У справі встановлено, що 31 січня 2021 року у м. Чернігові на перехресті вулиць Молодшого та Гетьмана Полуботка сталася ДТП за участі транспортного засобу «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_1 , належного на праві власності ОСОБА_2 , керування яким здійснював ОСОБА_3 , та транспортного засобу «Mazda 5», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . За результатами дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
31 січня 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , керуючись пунктом 33.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 9).
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована в ПрАТ «УПСК» за полісом АР/8262309.
Відповідно до висновку № 24 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу, складеного 01 березня 2021 року експертом-автотоварознавцем Громовим А.М., вартість відновлюваного ремонту автомобіля легкового «Mazda 5», реєстраційний № НОМЕР_2 , необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 31 січня 2021 року, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу його складників, з урахуванням суми ПДВ у вартості складників та ремонтних матеріалів, станом на дату оцінки – 31 січня 2021 року, складає 23 748,72 грн (а.с. 11-18).
04 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування.
Листом від 03 червня 2021 року №1760/18 відповідач відмовив у задоволенні вимоги позивача про виплату страхового відшкодування, посилаючись на те, що ПрАТ «УПСК» не має підстав для визнання водія ОСОБА_3 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована за договором страхування АР/8262309, винним у скоєнні ДТП (а.с. 10).
Звернувшись з даним позовом, позивач зазначав, що ДТП відбулася внаслідок винних дій ОСОБА_3 , водія автомобіля «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_1 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована у ПрАТ «УПСК», проте страхова компанія неправомірно відмовила у виплаті страхового відшкодування за заявленою подією. 
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно із ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Частиною 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
Відповідно до вимог ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до пункту 33.2 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.
Статтею 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є:
- навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону;
- вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного кримінального правопорушення, що призвело до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону);
-   невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди;
-     неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно з ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом.
За змістом ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
Як убачається з встановлених обставин справи, 31 січня 2021 року за фактом ДТП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 склали повідомлення про ДТП (Європротокол). У вказаному повідомленні учасники ДТП підтвердили, що 31 січня 2021 року у м. Чернігові на перехресті вулиць О. Молодшого та Г. Полуботка відбулося зіткнення автомобіля «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , та автомобіля «Mazda 5», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Зазначено, що ДТП відбулося під час виконання водієм автомобіля під літерою «А», яким керував ОСОБА_3 , обгону автомобіля під літерою «В», яким керував ОСОБА_1 .
За письмовими поясненнями, наданими ОСОБА_3 страховій компанії, він їхав на транспортному засобі «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. О. Молодшого на зелене світло світлофора та переїздив перехрестя з вул. Г. Полуботка. Зазначив, що перед ним виконував розворот водій ОСОБА_1 на транспортному засобі «Mazda 5», д.н.з. НОМЕР_2 , який вже закінчив розворот та виїхав на вул. О. Молодшого в його напрямку та відбулось зіткнення. 
За письмовими поясненнями ОСОБА_1 , наданими страховій компанії, після завершення розвороту на перехресті він виїхав на свою смугу руху. Пояснював, що під час руху у своїй смузі зі швидкістю 20 км/год на його на великій швидкості обігнав транспортний засіб, після чого відчув удар в ліве крило свого автомобіля. Після удару зупинив свій транспортний засіб, а винний у зіткненні автомобіль поїхав далі  і зупинився через 30-35 метрів. 
На момент ДТП автомобіль «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3 , застраховано в ПрАТ «УПСК» за полісом АР/826230, у зв`язку з чим позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування.
Листом від 03 червня 2021 року №1760/18 відповідач відмовив у задоволені вимоги позивача про виплату страхового відшкодування.
Відповідач зазначив, що згідно з висновком експерта № 138/21 автотехнічного дослідження від 08 червня 2021 року у даній дорожній обстановці з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП знаходяться (перебувають) дії водія автомобіля «Mazda 5», д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , які не відповідали вимогам п.п. 10.1, 16.6 ПДР України. У рамках даного дослідження надати оцінку дій водія автомобіля «Peugeot 301», д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_2 на відповідність вимогам п. 12.3 ПДР України не має можливості з причин, вказаних в дослідженні.
Зважаючи на положення п. 32.1 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та посилаючись на відсутність підстав для визнання ОСОБА_2 винним, ПрАТ «УПСК» прийняло рішення відмовити ОСОБА_1 у здійсненні страхового відшкодування за заявленою подією.
Суд, як державний орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов`язаний визначити характер спірних правовідносин і норми матеріального права, які підлягають застосуванню, а також суб`єктний склад спору.
Колегія суддів відхиляє наданий стороною відповідача висновок № 138/21 автотехнічного дослідження від 08 червня 2021 року, виходячи з того, що експерт особисто не оглядав місце ДТП, автомобілі «Mazda 5», д.н.з. НОМЕР_2 , та «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_1 . Висновок складено лише на підставі копій пояснень водіїв, фотографій пошкодженого автомобіля «Mazda 5», д.н.з. НОМЕР_2 , та «Європротоколу», отже останній не являється належним доказом вини позивача у дорожньо-транспортній пригоді. Крім цього,  указаний висновок не був предметом дослідження суду першої інстанції, а сам висновок для суду не може мати наперед встановленого значення та повинен оцінюватися у зв`язку з іншими доказами у їх сукупності (ст. 110 ЦПК України).
Суд першої інстанції, вирішуючи справу, залишив поза увагою те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 склали спільне повідомлення про ДТП (Європротокол), тобто досягли спільної згоди щодо обставин її скоєння. 
З повідомлення про ДТП та схем пригоди вбачається відсутність відміток про наявність порушень ПДР у діях водія автомобіля «Mazda 5», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , а також відсутність зауважень обох водіїв відносно відомостей, викладених у цьому повідомленні. У ньому, зокрема, чітко визначено, що у причинному зв`язку із наслідками даної ДТП є порушення вимог ПДР водієм автомобіля під літерою «А», яким керував ОСОБА_3 , під час виконання ним маневру обгону автомобіля під літерою «В», яким керував ОСОБА_1 . Такі обставини підтверджуються письмовими поясненнями водіїв, наданими страховій компанії.
З урахуванням викладених обставин справи та норм законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що ДТП, яка відбулася 31 січня 2021 року у м. Чернігові на вул. О. Молодшого та Г. Полуботка за участю автомобіля «Mazda 5», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , та «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , є страховим випадком і стягнення з відповідача страхового відшкодування відповідає інституту та меті страхування.
Суд першої інстанції, надаючи оцінку правильності та повноті складеного 31 січня 2021 року повідомлення про вчинення ДТП (Європротоколу), не врахував, що ПрАТ «УПСК» при розгляді заяви ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування прийняло дане повідомлення, дослідило дані, викладені в ньому, і відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування з інших підстав, вважаючи, що ОСОБА_3 не є винуватцем ДТП. Отже, відсутні підстави вважати, що повідомлення про ДТП (Європротокол) складено неналежно і не відповідає положенням Інструкції щодо заповнення повідомлення про ДТП, затвердженої протоколом Президії МСТБУ від 11 серпня 2011 року № 274/2011 року. 
Разом з цим, підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) передбачені ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Матеріалами справи підтверджується, що 04 березня 2021 року ОСОБА_1 подав до ПрАТ «УПСК» заяву про виплату страхового відшкодування, а 03 червня 2021 року ПрАТ «УПСК» у листі, адресованому позивачу, повідомило про відмову у здійсненні страхового відшкодування за заявленою подією. Мотивовано відмову тим, що немає підстав для визнання винним водія ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована за договором страхування АР/8262309. Указане посилання страхової компанії не ґрунтується на жодній із передбачених статтею 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підстав, що залишилось поза увагою суду першої інстанції, а отже колегія суддів приходить до висновку, що відмова у виплаті позивачу страхового відшкодування є неправомірною.
Отже, позов ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на його користь страхового відшкодування в сумі 23 748,72 грн є обґрунтованим і підлягає задоволенню.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову шляхом стягнення з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_1 23 748,72 грн страхового відшкодування. 
Відповідно до приписів ч. 1, п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Статтею 141 ЦПК України визначений порядок розподілу витрат між сторонами. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України).
При зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 сплатив 908 грн судового збору (а.с. 1), а за подання апеляційної скарги – 1 362 грн (а.с.116).
Оскільки апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції і задовольняє позов, належить провести розподіл судових витрат, понесених позивачем, а саме, стягнути з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_1 2 270 грн  судового збору за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанції.
Позивач також просив відшкодувати йому судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу.
Відповідно ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Частиною 4 ст. 137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Як убачається з матеріалів справи, у суді першої інстанції представництво інтересів ОСОБА_1 здійснював адвокат Менько Д.Д.. на підставі укладеного між ними договору про надання правничої допомоги від 30 липня 2021 року, ордеру серії В.М. № 1018603 (а.с. 39, 40).
Відповідно до пункту 4 договору про надання правничої допомоги від 30 липня 2021 року, гонорар адвоката Менька Д.Д. з урахуванням складності справи та виконуваних адвокатом робіт (наданих послуг), часу, який має бути витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг), передбачуваного обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціни позову та значення справи для клієнта ОСОБА_1 , визначається за домовленістю сторін у формі фіксованого розміру в сумі 6 000 грн. При цьому, сторони домовилися, що гонорар адвоката розраховується за ставкою 1 000 грн за годину надання адвокатом правничої допомоги, тому можлива наступна зміна гонорару, визначеного у фіксованій сумі, у зв`язку із суттєвим зростанням обсягу допомоги, що має бути надана.
Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 55 від 30 липня 2021 року, ОСОБА_1 сплатив адвокату Меньку Д.Д. 6 000 грн на підставі договору про надання правничої допомоги від 30 липня 2021 року (а.с. 41).
09 серпня 2021 року адвокат Менько Д.Д. склав розрахунок витрат на правничу допомогу у даній справі (а.с. 42)
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч. 1 ст. 182 ЦПК України).
Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду у справі №755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020).
Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Клопотання щодо необґрунтованості заявленого ОСОБА_1 розміру витрат на правничу допомогу та його зменшення відповідачем ПрАТ «УПСК» не заявлялось.
Ураховуючи, що представником позивача – адвокатом Меньком Д.Д.  надано документальне підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у порядку встановленому цивільно-процесуальним законодавством, відповідачем не заявлено клопотання про зменшення таких витрат у зв`язку з їх неспівмірністю, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_1 6 000 грн витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції.
У той же час, апеляційний суд не вбачає підстав для відшкодування понесених ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з проведенням автотоварознавчого дослідження №  24 від 01 березня 2021 року в сумі 2 100 грн, оскільки у матеріалах справи наявна лише копія квитанції № 10 від 01 березня 2021 року про сплату витрат за проведення експертизи (а.с. 37), а не її оригінал.
Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389 ЦПК України,-

                                  П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 листопада 2021 року – скасувати.
Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування – задовольнити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 40, код ЄДРПОУ 20602681) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 23 748 (двадцять три тисячі сімсот сорок вісім) грн 72 коп. страхового відшкодування.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 40, код ЄДРПОУ 20602681) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. судового збору за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій та 6 000 (шість тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 17 лютого 2022 року.

Головуюча:                                                        Судді: