ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2022 року	Львів	Справа № 300/4890/21 пров. № А/857/19893/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді:                                               Гудима Л.Я.,
суддів:                                                               Довгополова О.М., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області  на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року, головуючий суддя – Чуприна О.В., ухвалене у м. Івано-Франківську, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

                                                    В С Т А Н О В И В:

В вересні 2021 року позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ГУПФУ в Івано-Франківській області, в якому просив визнати протиправними дії щодо припинення виплати пенсії і зобов`язати зарахувати період роботи з 07.12.2000 року по 18.07.2002 року до пільгового стажу та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з 23.03.2021 року.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці його роботодавцем чи його адміністрацією. Як наслідок непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для незарахування відповідного періоду до страхового стажу і відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 25.05.2021 року за №153, яким ОСОБА_1 припинено з 23.03.2021 року виплату пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області врахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 період роботи з 07.12.2000 року по 18.07.2002 року у Відкритому акціонерному товаристві "Івано-Франківський завод "Промприлад"; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області поновити ОСОБА_1 нарахування і виплату пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, виплата якої припинена згідно рішення від 25.05.2021 року за №153; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУПФУ в Івано-Франківській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити. 
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що період пільгового стажу, окрім пільгової довідки підтверджується матеріалами проведеної атестації робочого місця. Відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 17.07.1984 року ОСОБА_1 з 01.07.2000 року на підставі наказу №179-з від 18.07.2000 року прийнятий на роботу газозварювальником по п`ятому розряду в цех №14 Відкритого акціонерного у товариства "Івано-Франківський завод Промприлад" по переводу з ДП "Енергомеханік" (зворотній бік а.с.44, а.с.45).
З 01.04.2002 року позивач переведений електрогазозварником п`ятого розряду у цех №14 ВАТ "Івано-Франківський завод Промприлад" відповідно до запису №19 трудової книжки (а.с.45).
Позивача 25.05.2006 року звільнено з роботи у Відкритому акціонерному у товаристві "Івано-Франківський завод Промприлад" за власним бажанням, про що у трудовій книжці вчинено відповідний запис №20 (а.с.45).
Період роботи позивача з 01.07.2000 року по 25.05.2006 року у Відкритому акціонерному товаристві "Івано-Франківський завод Промприлад" додатково підтверджується довідками від 30.03.2021 року за №36/17/2, №36/17/3 і №36/17/1 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, а також довідкою від 15.05.2021 року за №36/31 (а.с.46-48, 70).
ОСОБА_1 , звертаючись 13.04.2021 року до відповідача із заявою про призначення пенсії (а.с.33), на засвідчення обставини здобуття спірного трудового (страхового) стажу, поряд з іншим, надав трудову книжку НОМЕР_1 від 17.07.1984 року, а також:
- довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №36/17/1 від 30.03.2021 року, видану ПрАТ "Івано-Франківський завод "Промприлад" (а.с.48);
- наказ №124 від 07.12.1995 року "Про підтвердження Переліку робочих місць зі шкідливими та тяжкими умовами праці, зайнятість в яких дає право працюючим у ВАТ "Івано-Франківський завод "Промприлад" на пенсію за віком на пільгових умовах на підставі результатів атестації робочих місць згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України №442 від 01.08.1992 року (а.с.49-53);
- висновок Державної експертизи умов праці №27 від 30.01.1997 року щодо експертизи якості проведення атестації робочих місць за умовами праці та правильності застосування Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, згідно з якими призначаються пенсії за віком на пільгових умовах у ВАТ Івано-Франківський завод "Промприлад" (зворотній бік а.с.53, а.с.54);
- наказ ВАТ Івано-Франківський завод "Промприлад" від 19.07.2002 року за №34 "Про підтвердження права на пільги і пільгове пенсійне забезпечення по робочих місцях зі шкідливими умовами праці згідно атестації робочих місць за умовами праці" (а.с.56-57);
- висновок Державної експертизи умов праці №644 від 12.09.2002 року щодо експертизи якості проведення у липні 2002 року чергової атестації робочих місць за умовами праці та правильності застосування Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, згідно з якими призначаються пенсії за віком на пільгових умовах у ВАТ "Івано-Франківський завод "Промприлад" (а.с.60-62).
Вказані документи наявні в Управлінні, оскільки представлені останнім суду як докази на підтвердження обставин справи (а.с.48, 49-53, зворотній бік а.с.53, а.с.54, а.с.60-62).
Відповідачем, за результатом розгляду поданих позивачем документів, з 23.03.2021 року призначено ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2.
При призначенні пенсії позивачу до стажу роботи на пільгових умовах за Списком №2, поряд з іншим, враховано період роботи з 19.09.1987 року по 21.08.1992 року, згідно довідки №54 від 26.03.2021 року, виданої ПАТ "Роддон", та період роботи з 23.10.1995 року по 30.12.1997 року і з 01.07.2000 року по 25.05.2006 року, згідно довідки №36/17/1 від 30.03.2021 року, виданої ПрАТ "Івано-Франківський завод "Промприлад".
Як пояснив представник органу пенсійного фонду страховий стаж ОСОБА_1 при призначенні пенсії становив 28 років 6 місяців, в тому числі 13 років 6 місяців за Списком №2 (а.с.30, 63).
В подальшому, з метою підтвердження достовірності видачі ПрАТ "Івано-Франківський завод "Промприлад" довідки №36/17/1 від 30.03.2021 року і даних, відображених у такій довідці відповідно до первинних документів, Управлінням проведено відповідну перевірку, за наслідками якої складено акт №456/ІВ/2/2 від 15.05.2021 року (а.с.66-69). 
За результатом розгляду акта перевірки №456/ІВ/2/2 від 15.05.2021 року право на призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах не підтвердилось, оскільки при призначенні позивачу пенсії до пільгового стажу враховано період роботи у ВАТ "Івано-Франківський завод "Промприлад" з 07.12.2000 року по 18.07.2002 року, за який не проводилася атестація робочих місць.
У зв`язку із відсутністю у позивача необхідно пільгового стажу по Списку №2, відповідачем прийнято рішення №153 від 25.05.2021 року про припинення виплати пенсії (зворотній бік а.с.20).
Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 23.06.2021 року за №0900-0401-8/21892 повідомило позивача про припинення виплати його пенсії з 23.03.2021 року та необхідність повернення коштів у розмірі 4 051,58 гривень за період з 23.03.2021 року по 31.05.2021 року (а.с.20).
Не погоджуючись із діями відповідача щодо припинення виплати пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права. ОСОБА_1 ставить питання про зарахування до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 07.12.2000 року по 18.07.2002 року, та призначення пенсії за віком на пільгових умовах з 23.03.2021 року.
Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
Як встановлено статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
На пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема, працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
21.08.1992 року вступив в дію Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 за №442 (надалі по тексту також – Порядок №442).
Даним Порядком встановлено, що відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії за віком на пільгових умовах за Списками № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком №442 та розробленими Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці,) від 01.09.1992 року за № 41 (надалі по тексту також – Методичні рекомендації). затвердженими постановою Міністерства праці України (надалі по тексту також – Мінпраці України
Зазначені нормативні акти визначають основну мету атестації, яка полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку №442 та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.
Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.
Пунктами 8, 9 Порядку №442 передбачено, що відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці України разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 за №383 (надалі по тексту також – Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
З матеріалів справи видно, що відповідно до наданого позивачем наказу ВАТ "Івано-Франківський завод "Промприлад" №124 від 07.12.1995 року "Про підтвердження Переліку робочих місць зі шкідливими та тяжкими умовами праці, зайнятість в яких дає право працюючим на пенсію за віком на пільгових умовах на підставі результатів атестації робочих місць згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України №442 від 01.08.1992", затверджено перелік робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2, зокрема посади "№3 – електрозварник ручної зварки (19906)" і "№4 – газозварник (11620)" (а.с.49-53).
Також, відповідно до Висновку експертизи якості проведення атестації робочих місць за умовами праці та правильності застосування Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, згідно з якими призначаються пенсії за віком на пільгових умовах у ВАТ "Івано-Франківський завод "Промприлад" від 30.01.1997 року за №27, проведеної зокрема на підставі наказу товариства №124 від 07.12.1995 року, результати атестації за умовами праці по робочих місцях "газозварника" і "електрозварника ручного зварювання" рахувати дійсними (зворотній бік а.с.53, а.с.54).
При цьому, подані позивачем докази, свідчать про несвоєчасне (з 07.12.2000 року до 18.07.2002 року) проведення керівником (адміністрацією) підприємства чергової атестації робочих місць, де працював позивач, а тому доводи відповідача, наведені у відзиві на позов про порушення термінів проведення атестації робочих місць за спірний період роботи позивача є обґрунтованими та підставними.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Вказана позиція узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 19.02.2020 року у справі №520/15025/16-а, у якій Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10.09.2013 року у справі № 21-183а13, від 25.11.2014 року у справі № 21-519а14, від 10.03.2015 року та 17.03.2015 року у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14.04.2015 року у справі № 21-383а14, від 02.12.2015 року у справі № 21-1329а15, від 10.02.2016 року у справі № 21-5432а15 та від 12.04.2016 року у справі № 21-6501а15.
Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду попередньої інстанції про неправомірність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах по Списку №2, оскільки документи, подані останнім при призначенні пенсії, в повній мірі підтверджують наявність у позивача необхідного пільгового стажу для призначення такої пенсії. Період роботи позивача з 07.12.2000 року по 18.07.2002 року на посадах газозварювальника і електрогазозварювальника цеху №14 у ВАТ "Івано-Франківський завод "Промприлад", підлягає включенню до пільгового стажу по Списку №2..
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                   П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року у справі №300/4890/21 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	В. В. Святецький