ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року 
м. Київ
справа № 580/2731/20
адміністративне провадження № К/9901/30699/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючої судді Блажівської Н.Є.,
суддів: Желтобрюх І.Л., Ханової Р.Ф.,
за участі:
секретаря судових засідань: Жураковської Б.М.,
представника Позивача: Ніколаєва Г.О.,
представника Відповідача: Біллоуса В.Ю.,
розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаська м`ясна компанія»
на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2021 року (головуючий суддя Грибан І.О., судді: Кузьмишина О.М., Лічевецький І.О.)
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаська м`ясна компанія»
до Головного управління ДПС у Черкаській області
про визнання протиправними та скасування рішень,
ВСТАНОВИВ:
1. ІСТОРІЯ СПРАВИ
1.1.Короткий зміст позовних вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю «Черкаська м`ясна компанія» (надалі також - Позивач, ТОВ «Черкаська м`ясна компанія», скаржник) звернулось до суду з позовом, у якому просило визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області (надалі також - Відповідач) від 8 квітня 2020 року №0004000501, №0004010501, №0004020502, №0004030501, №0004040501, №0004050501, №0004060501, №0004070501, №0004080501, №0004090501, №0004100501, №0004110501, №0004120501 та визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 8 квітня 2020 року №8191/23-00-05-0116 про анулювання реєстрації платника єдиного податку Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаська м`ясна компанія».
В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначав, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті Відповідачем на підставі необґрунтованих висновків акта про результати документальної планової виїзної перевірки та не відповідають фактичним обставинам справи. 
1.2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправними і скасовано податкові повідомлення-рішення від 8 квітня 2020 року: №0004010501 за платежем податок на додану вартість на загальну суму штрафу 9795229,79 грн; №0004020501 за платежем податок на додану вартість на загальну суму штрафу 49,02 грн; №0004040501 за платежем єдиного податку з сільськогосподарського товаровиробника на суму зобов`язання 82802,69 грн; №0004050501 за платежем єдиного податку з сільськогосподарського товаровиробника на суму зобов`язання 50011,71 грн; №0004060501 за платежем єдиного податку з сільськогосподарського товаровиробника на суму зобов`язання 485313,71 грн; №0004070501 за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму штрафних (фінансових) санкцій 170,00 грн; №0004080501 за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму грошового зобов`язання 9122774,00 грн та за штрафними санкціями 2280694,00 грн; №0004090501 за платежем рентна плата за спеціальне використання води на суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) 680 грн; №0004100501 за платежем рентна плата за спеціальне використання води на суму грошового зобов`язання 2001,28 грн та штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) 50,32 грн; №0004110501 за платежем рентна плата за спеціальне використання води на суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) 680 грн; №0004120501 за платежем рентна плата за спеціальне використання води на суму грошового зобов`язання 39249,60 грн та штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) 9812,40 грн. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 8 квітня 2020 року №8191/23-00-05-0116 про анулювання реєстрації платника єдиного податку Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаська м`ясна компанія». В решті позову відмовлено.
Ухвалюючи рішення в частині задоволених позовних вимог суд першої інстанції зазначив про те, що наведений у акті перевірки перелік документів платника податків свідчить про вибіркову перевірку наданих документів, водночас дані щодо витребування додаткових документів та їх ненадання платником податків під час перевірки відсутні. Судом першої інстанції також враховано й те, що в додатках до заперечень на акт перевірки містяться відомості про переміщення тварин (свиней), реєстраційні свідоцтва тварин, а одержання відповідних супровідних ветеринарних документів щодо придатності тварин до переміщення до місць забою підтверджується інформацією Лисянської та Чигиринської районних державних лікарень ветеринарної медицини. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що первинні документи надані Позивачем, а саме видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, ветеринарні свідоцтва та реєстраційні посвідчення у своїй сукупності дають можливість переконатись у здійсненні таких господарських операцій. Водночас, Відповідачем не доведено вибуття продукції на користь інших контрагентів, як і того, що відповідна продукція не є продуктом сільськогосподарського товаровиробника, відтак висновки про те, що отриманий дохід від такої діяльності у 2019 році слід віднести до інших операційних доходів, що свідчить про заниження податку на прибуток, є безпідставними. По факту порушених кримінальних проваджень відносно посадових осіб контрагентів Позивача суд першої інстанції зауважив на тому, що первинними документами в матеріалах справи підтверджено фактичний рух товарно-матеріальних цінностей та їх оплату, натомість вироки суду щодо посадових осіб покупців сільгосппродукції Позивача відсутні. За наведеного, суд першої інстанції визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення від 8 квітня 2020 року №0004010501 по податку на додану вартість на загальну суму штрафу 9795229,79 грн.
Оскільки отримані від контрагентів грошові кошти на загальну суму 117561813,80 грн є доходом від реалізації власної сільськогосподарської продукції, за відсутності доказів вибуття іншим контрагентам та іншої продукції, аніж продукції сільськогосподарського товаровиробника, суд першої інстанції визнав недоведеними висновки контролюючого органу щодо заниження податку на прибуток на суму інших операційних доходів від реалізації продукції власного сільськогосподарського виробництва, що й слугувало підставою для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 8 квітня 2020 року №0004080501 про визначення податку на прибуток приватних підприємств за податковим зобов`язанням на суму 9122774 грн та за штрафними санкціями на суму 2280694 грн.
За безпідставністю висновків про завищення частки сільськогосподарського товаровиробника у 2018 році, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи є протиправним.
Суд першої інстанції також визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення від 8 квітня 2020 року №0004040501, №0004050501, №0004050501, №0004070501, №0004090501, №0004100501, №0004110501, №0004120501, №0004020502 як похідні та пов`язані з податковими повідомленнями-рішеннями від 8 квітня 2020 року №0004010501 та №0004080501.
Відмовляючи у іншій частині позовних вимог суд першої інстанції визнав списання біологічних активів (падіж свиней) як невикористання в оподатковуваних операціях, що охоплюється пунктом 198.5 статті 198 Податкового кодексу України (надалі також - ПК України), що слугувало підставою для визнання правомірним податкового повідомлення-рішення від 8 квітня 2020 року №0004000501; а неподання повідомлень про оренду земельних ділянок та придбання квартири слугувало підставою для відмови в позові в частині податкового повідомлення-рішення від 8 квітня 2020 року №0004030501.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог суд апеляційної інстанції виходив з того, що перевіркою встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що більшість наданих до справи документів первинного бухгалтерського обліку мають розбіжності між собою та не оформлені належним чином. Зокрема, використання одного транспортного засобу для перевезення сільськогосподарських тварин (свиней) різними перевізниками та водіями, зазначення представниками за довіреностями від певних ризикових контрагентів на отримання тварин та водіями у товарно-транспортних накладних одних й тих же осіб, відсутність підписів головного бухгалтера на деяких довіреностях, в той час як експедитором згідно з товарно-транспортними накладними вказано іншу особу. Вказане, за висновками апеляційного суду, доводить дефектність документів по спірним операціям Позивача. Також, судом апеляційної інстанції враховано, що перевезення тварин здійснювалось до місця забою в с. Війтівка Бершадського району Вінницької області до ОСОБА_1 , який, зі свого боку, заперечує надання послуг перевезення та заперечує надання послуг по забою тварин контрагентам Позивача, про що також зазначено у письмовому протоколі допиту свідка від 3 березня 2020 року. Відсутність необхідних трудових та виробничих ресурсів для здійснення такого виду фінансово-господарської діяльності, досудові розслідування по ряду кримінальних проваджень, відсутність подальшої реалізації свиней в живій вазі по ланцюгу постачання свідчить, за висновком суду апеляційної інстанції, про формальне документальне оформлення спірних операцій без реального постачання сільськогосподарських тварин таким контрагентам. Оскільки частка сільськогосподарського товаровиробництва у 2018 році склала менш як 75 відсотків, суд апеляційної інстанції визнав обґрунтованими висновки контролюючого органу про обов`язок Позивача у 2019 році перейти до сплати податку на прибуток на загальних підставах.
1.3. Короткий зміст касаційної скарги та відзиву на неї
Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції Позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції залишивши в силі рішення суду першої інстанції. 
У відзиві на касаційну скаргу Відповідач стверджує про безпідставність доводів скаржника зазначаючи про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції. Тому просить відмовити у задоволенні касаційної скарги залишивши рішення суду апеляційної інстанції без змін.
Відповідачем також подано клопотання про закриття касаційного провадження, мотивоване відмінністю фактичних обставин цієї справи порівняно з тими, що були предметом судового дослідження у межах справ, наведених скаржником в контексті застосування до спірних правовідносин висновків Верховного Суду.
2. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ
Посадовими особами Головного управління ДПС у Черкаській області відповідно до плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2020 рік, проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Черкаська м`ясна компанія» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1 cічня 2017 року по 31 грудня 2019 року з урахуванням пункту 102.1 статті 102 ПК України, відповідно до затвердженого плану перевірки.
За результатами проведення перевірки контролюючим органом складено акт перевірки від 19 березня 2020 року №76/23-00-05-0105/21374213, в якому встановлено порушення:
1. підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, підпункту 298.8.4 пункту 298.8 статті 298, пункту 299.11 статті 299 ПК України, пунктів 5, 7, 21 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку №15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року №290, пункту 3.2 розділу ІІІ Наказу Міністерства фінансів України від 28 березня 2013 року №433 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо заповнення форм фінансової звітності», в результаті чого занижено податок на прибуток підприємств за 2019 рік на суму 9122774 грн;
2. підпункту 49.18.3 пункту 49.18 статті 49, пункту 137.5 статті 135 ПК України, в результаті чого не подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2019 рік;
3. пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, підпунктів 192.1.1, 192.1.2 пункту 192.1 статті 192, пункту 198.5 статті 198 ПК України, у результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 20076 грн, у тому числі за грудень 2018 року на суму 3176 грн, за жовтень 2019 року на суму 16900 грн та завищено за листопад 2018 року на суму 3176 грн;
4. пункту 201.10 статті 201 ПК України, в результаті чого несвоєчасно зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунок коригування до податкової накладної з податком на додану вартість в сумі 490,22 грн до 15 календарних днів;
5. вимог пункту 201.10 статті 201 ПК України, в результаті чого не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні з податком на додану вартість в сумі 19607359,73 грн;
6. підпункту 4) пункту 299.10. статті 299 ПК України, в результаті чого підлягає анулюванню реєстрація ТОВ «Черкаська м`ясна компанія» платником єдиного податку четвертої групи за 2019 та 2020 рік;
7. підпункту 298.8.4 пункту 298.8 статті 298 ПК України, в результаті чого завищено єдиний податок четвертої групи по с. Рубаний Міст, Лисянського району (код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ 7122886001) на загальну суму 50011,71 грн, у тому числі за 1 квартал 2019 року на суму 5001,17 грн, 2 квартал 2019 року на суму 5001,17 грн, 3 квартал 2019 року на суму 25005,86 грн, 4 квартал 2019 року на суму 15003,51 грн;
8. підпункту 298.8.4 пункту 298.8 статті 298 ПК України, в результаті чого завищено єдиний податок четвертої групи по с. Мар`янівка Лисянського району (код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ 7122884401) на загальну суму 485313,71 грн, у тому числі за 1 квартал 2019 року на суму 48531,37 грн, 2 квартал 2019 року на суму 48531,37 грн, 3 квартал 2019 року на суму 242656,87 грн, 4 квартал 2019 року на суму 145594,10 грн;
9. підпункту 298.8.4 пункту 298.8 статті 298 ПК України, внаслідок чого завищено єдиний податок четвертої групи по м. Черкаси (код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ 7110136700) на загальну суму 82802,69 грн, у тому числі за 1 квартал 2019 року на суму 8280,27 грн, 2 квартал 2019 року на суму 8280,27 грн, 3 квартал 2019 року на суму 41401,36 грн, 4 квартал 2019 року на суму 24840,79 грн;
10. пункту 51.1 статті 51 та пункту 176.2 «б» статті 176 ПК України, в результаті чого не своєчасно подано податкові розрахунки за формою №1-ДФ за ІІ квартал та ІІІ квартал 2017 року;
11. пунктів 255.1, 255.3, 255.11 статті 255, пунктів 257.1, 257.2 статті 257 ПК України, внаслідок чого занижено рентну плату за спеціальне використання води по м. Черкаси (код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ 7110136700) на загальну суму 201,28 грн, в тому числі за 1 квартал 2019 року на суму 37,74 грн, 2 квартал 2019 року на суму 75,48 грн, 3 квартал 2019 року на суму 56,61 грн, 4 квартал 2019 року на суму 31,45 грн;
12. пункту 257.3 статті 257 ПК України, в результаті чого не подано податкові декларації з рентної плати за спеціальне використання води по м. Черкаси (код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ 7110136700) за 1 квартал 2019 року, 2 квартал 2019 року, 3 квартал 2019 року, 4 квартал 2019 року.
13. пунктів 255.1, 255.3, 255.11 статті 255, пунктів 257.1, 257.2 статті 257 ПК України, у результаті чого занижено рентну плату за спеціальне використання води по с. Виноград Лисянського району (код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ 7122882001) на загальну суму 39249,60 грн у тому числі: за 1 квартал 2019 року на 6290 грн, за 2 квартал 2019 року на суму 12517,10 грн, за 3 квартал 2019 року на суму 11699,40 грн, за 4 квартал 2019 року на суму 8743,10 грн;
14. пункту 257.3 статті 257 ПК України, що виявилось у не поданні податкових декларацій з рентної плати за спеціальне використання води по с. Виноград Лисянського району (код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ 7122882001) за 1 квартал 2019 року, 2 квартал 2019 року, 3 квартал 2019 року, 4 квартал 2019 року;
15. пункту 63.3 статті 63 ПК України, абзацу 1 пункту 8.4 розділу VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 9 грудня 2011 року №1588, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2011 року за №1562/20300, в результаті чого не подано 5 повідомлень про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП.
На підставі акта перевірки Відповідачем 8 квітня 2020 року винесено податкові повідомлення-рішення: №0004000501, №0004010501, №0004020502, №0004030501, №0004040501, №0004050501, №0004060501, №0004070501, №0004080501, №0004090501, №0004100501, №0004110501, №0004120501, а також рішення №8191/23-00-05-0116 про анулювання реєстрації платника єдиного податку ТОВ «Черкаська м`ясна компанія».
3. ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
3.1. Доводи Позивача (особи, яка подала касаційну скаргу)
Скаржник наполягає, що правовідносини, оцінку яким у цій справі надавав суд апеляційної інстанції, є подібними до правовідносин, які досліджувались Верховним Судом у справі №1.380.2019.004714, висновки Верховного Суду у якій невраховано судом апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні. Як у справі, що переглядається, так і у справі №1.380.2019.004714, за наслідком проведеного заходу податкового контролю платнику податків зменшено частку сільськогосподарського товаровиробництва з огляду на визнання податковим органом у ході проведеної перевірки отримання платником податку коштів за реалізовану продукцію сільськогосподарського походження, як такої, що не пов`язано з постачанням сільськогосподарської продукції, а саме реалізацію продукції невідомим господарюючим суб`єктам. Доводи контролюючого органу у обох справах базуються на свідченнях посадових осіб контрагентів, виявлених дефектах в оформленні товарно-транспортних накладних, відсутністю у контрагентів виробничих потужностей і неналежному веденні податкового обліку. 
Зауважує й на тому, що надаючи оцінку спірним правовідносинам у цій справі судом апеляційної інстанцій зроблено висновки без урахування правової позиції Верховного Суду щодо подібних правовідносин у постановах від 18 грудня 2018 року у справі №816/1118/17, від 12 листопада 2020 року у справі №803/1575/16, від 27 лютого 2018 року у справі №802/1853/16-а, від 17 червня 2021 року у справі №440/4078/19, від 10 вересня 2020 у справі №2291/12/2070, та від 29 квітня 2021 року у справі №810/3713/16. Подібність правовідносин, на думку скаржника, у наведених справах зводиться до того, що підставою для зняття з платника податків обсягу виробленої і реалізованої сільгосппродукції слугували висновки податкового органу про удаваність господарських операцій щодо продажу продукції сільськогосподарського виробництва суб`єктам господарської діяльності.
Звертає увагу, що податковим органом не заперечується факт реалізації та отримання прибутку від продажу сільськогосподарських тварин (свиней), натомість не визнається факт господарських операцій саме з переліченими у акті перевірки контрагентами з формальних підстав. Стверджує про належне документальне підтвердження достатніми первинними документами реалізації товару (свиней в живій вазі) підприємством Позивача, яке є сільгосптоваровиробником та займається свинарством. Спірні операції, з-поміж іншого, підтверджуються і відповідями державних установ, з яких можливо достовірно встановити відвантаження товару саме контрагентам Позивача, згідно з переліком у акті перевірки. Вважає, що подані як до перевірки, так і у ході судового розгляду документи підтверджують факт перевезення та прибуття тварин (свиней в живій вазі) до ФОП ОСОБА_1 для подальшого забою (за місцезнаходженням забійного цеху: АДРЕСА_1 ) контрагентами ТОВ «Черкаська м`ясна компанія» відповідно до оформлених супровідних документів на товар (товарних накладних, товарно-транспортних накладних, ветеринарних свідоцтв Форми 1, реєстраційних свідоцтв свиней (для суб`єктів господарювання) відомостей переміщення тварин та підтверджують фактичний рух активів (при здійсненнях господарських операцій), та позитивний економічний результат зі змінами у власному капіталі Позивача.
Стверджує, що окремі недоліки в оформленні певних документів, як-от товарно-транспортних накладних, не спростовують реальності постачання сільськогосподарського товару, про що неодноразово зазначалось й Верховним Судом, зокрема, у постанові від 29 квітня 2021 року у справі №810/3713/16. Судом апеляційної інстанції також безпідставно враховано факти порушення кримінальних проваджень у відношенні посадових осіб контрагентів, позаяк самостійно такі обставини без вироку суду, що набрав законної сили, як і порушення контрагентами правил бухгалтерського або податкового обліку, не є вирішальними для визнання господарських операцій фіктивними.
Вважає безпідставними висновки суду апеляційної інстанції щодо непідтвердження перевезення товару, послуг по забою тварин (свиней у живій вазі) ФОП ОСОБА_1 як таких, що базуються виключно на протоколі допиту свідка ОСОБА_1 , оскільки цей процесуальний документ оформлено з порушенням встановлених вимог та у межах цього кримінального провадження відсутній вирок суду, що набрав законної сили. Натомість, Позивачем було надано реєстраційні свідоцтва свиней, відомості про переміщення тварин, які містять відмітки про прийняття тварин, особисті підписи та печатку ФОП ОСОБА_1 (власника господарства - забійного цеху, до якого прибув товар (свині в живій вазі) та дату прибуття товару. Також зазначає, що податковим органом помилково встановлено особу водія ОСОБА_2 , який здійснював перевезення у межах спірних операцій, що підтримано судом апеляційної інстанції без перевірки цих даних. Відсутність другого примірника ветеринарних свідоцтв на підтвердження переміщення свиней за межі Черкаської області, що зумовило їх ненадання до перевірки й на що звернув увагу суд апеляційної інстанції, пояснюється їх первинним оформленням в одному примірнику. Проте, відповідями лікарських установ ветеринарної медицини в матеріалах справи належним чином підтверджено як факт проведення огляду тварин перед їх завантаженням з метою підтвердження придатності їх до перевезення автомобільним транспортом, так і оформлення ветеринарних документів - ветеринарних свідоцтв (Форми №1 в одному примірнику) на користь покупців-контрагентів ТОВ «Черкаська м`ясна компанія» у кількості голів, що була реалізована цим контрагентам згідно з первинними бухгалтерськими документами Позивача за період з 2017 по 2019 роки. При цьому стверджує про подання означених реєстраційних свідоцтв Відповідачу разом з запереченнями щодо висновків акта перевірки, що узгоджується з нормою пункту 44.6 статті 44 ПК України, якою передбачено право платника податків подання документів, що не були надані під час перевірки, до прийняття рішення за наслідком проведеної перевірки.
Оскільки перелічені норми ПК України прив`язують перебування на спрощеній системі оподаткування у статусі платника єдиного податку четвертої групи з умовою дотримання юридичними особами частки сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий звітний рік (має дорівнювати або перевищувати 75 відсотків виготовлення сільськогосподарських товарів над іншими), а предметом спірних операцій Позивача була реалізація власного товару - свиней в живій вазі, які вирощені (відгодовані) саме Позивачем (що не заперечується Відповідачем), прийняті контролюючим органом спірні податкові повідомлення-рішення (які апеляційним судом залишені в силі), як і рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, є протиправними, про що зроблено обґрунтовані висновки судом першої інстанції.
3.2. Доводи Відповідача (особи, яка подала відзив на касаційну скаргу)
Відповідач наполягає на безпідставному документуванні Позивачем наслідків господарських операцій щодо реалізації ризиковим контрагентам сільськогосподарської продукції.
Вважає безпідставним посилання Позивача на висновки Верховного Суду у постанові від 7 квітня 2021 року у справі №1.380.2019.004714 та ряду інших справ, вказаних скаржником. Стверджує, що по справі №1.380.2019.004714 суд виходив з того, що несуттєві дефекти в товарно-транспортних накладних не є належним доказом відсутності транспортування м`яса птиці. Натомість інформації щодо перевізника та кількості транспортних засобів, що здійснювали перевезення, як у справі, що переглядається, судові рішення не містять.
Стверджує, що реальність поставок сільськогосподарських тварин (свиней в живій вазі) контрагентам Позивача спростовується тим, що усі перевезення до місця забою до ФОП ОСОБА_1 в с. Війтівка Бершадського району Вінницької області здійснювались одним транспортним засобом, проте різними водіями, в тому числі і ОСОБА_1 , який заперечує надання послуг перевезення тварин і їх забою для контрагентів Позивача. Відтак, товарно-транспортні накладні не є належним підтвердженням переміщення товару на відміну від обставин у справі №1.380.2019.004714.
Крім того зауважує щодо розбіжностей у документах бухгалтерського обліку, неналежне оформлення довіреностей (подекуди без підписів головного бухгалтера), не співпадіння підписів на деяких документах та не подання під час перевірки та із запереченнями на акт перевірки ветеринарних свідоцтв форми №1 на підтвердження переміщення сільгосптварин за межі Черкаської області, що правильно враховано судом апеляційної інстанції.
Наведені обставини, які отримали юридичну оцінку суду апеляційної інстанції та визнані обґрунтовано такими, що свідчать про відсутність поставок тварин контрагентам Позивача, відрізняють цю справу в порівнянні зі справою №1.380.2019.004714, відтак скаржник помилково посилається на висновки Верховного Суду у постанові від 7 квітня 2021 року у справі №1.380.2019.004714, зроблені за інших фактичних обставин, як і на інші постанови Верховного Суду, наведені у касаційній скарзі, висновки у яких не є релевантними до спірних правовідносин.
Тому вважає, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права. Натомість скаржник прагне повторного перегляду та дослідження встановлених обставин у справі та переоцінки доказів.
4. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
4.1. Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій
Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Отже, предметом касаційного перегляду у цій справі в силу приписів частини першої статті 341 КАС України є лише вимоги, які були задоволені судом першої інстанції та становили предмет апеляційного перегляду і щодо яких судом апеляційної інстанції ухвалено рішення про відмову в позові, що й слугувало  підставою для звернення Позивача з даною касаційною скаргою до Верховного Суду.
Перевіряючи в межах, що становить предмет касаційного перегляду, правильність наданої судом апеляційної інстанції правової оцінки спірним індивідуальним актам в контексті дотримання Відповідачем частини другої статті 2 КАС України при їх прийнятті, Суд звертає увагу на таке.
Відповідно до підпункту 4 пункту 291.4 статті 291 ПК України (тут і надалі в редакції на час виникнення спірних правовідносин) до четвертої групи платників єдиного податку - сільськогосподарських товаровиробників належать юридичні особи незалежно від організаційно-правової форми, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.
Згідно з підпунктом 298.8.4. пункту 298.8 статті 298 ПК України у разі коли у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва становить менш як 75 відсотків, сільськогосподарський товаровиробник сплачує податки у наступному податковому (звітному) році на загальних підставах.
Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Відповідно до пункту 135.1 статті 135 ПК України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
Пунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
За змістом пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
За правилами пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. 
При цьому для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податкові зобов`язання, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. 
Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо. 
Як з`ясовано судами попередніх інстанцій, при проведенні перевірки контролюючим органом встановлено, що ТОВ «Черкаська м`ясна компанія» в бухгалтерському обліку відображено господарські операції з реалізації сільськогосподарських тварин (свиней в живій вазі) контрагентам: ТОВ «СТЕЛС ПРОЕКТ», ТОВ «ФЕДТЕКСКОМ», ТОВ «М`ясопереробне підприємство «М`ясні традиції», ТОВ «АЙС-ФУД», ТОВ «МІСТЕКС ІНВЕСТ», ТОВ «ГЕЛТЕНС ЛТД», ТОВ «ВЕЛЬД ГРУП», ТОВ «ЕРІНОМ ПЛЮС», ТОВ «ТЕФІ ТЕС», ТОВ «АГРО ВЕЛОР», ТОВ «ІНВЕСТ-ПРАЙМС», ТОВ «АРГО-ТРАНС СПЕКТР» на загальну суму 117542757,48 грн, у тому числі податок на додану вартість - 19590459,58 грн. 
Згідно з висновками за результатом документальної перевірки ТОВ «Черкаська м`ясна компанія» отримало від зазначених покупців грошові кошти за відсутності факту постачання товару саме цим контрагентам, тобто перерахування коштів зазначеними суб`єктами не пов`язано з постачанням товару. За результатами проведеного Відповідачем розрахунку частка сільськогосподарського товаровиробництва ТОВ «Черкаська м`ясна компанія» становить: 2017 рік - 93,68 %; 2018 рік - 57,14 %; 2019 рік - 60,25 %. За наслідком непідтвердження операцій щодо постачання сільськогосподарських тварин (свиней в живій вазі) вказаним контрагентам, частка сільськогосподарського товаровиробництва у 2018 році, як вважає Відповідач, становила менш як 75 відсотків, відтак у 2019 році Позивач повинен був сплачувати податок на прибуток на загальних підставах.
Надаючи оцінку спірним господарським операціям суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що формальна наявність договору, видаткових накладних, рахунків на оплату тощо, за встановлених у справі обставин, не є достатнім та беззаперечним документальним підтвердженням фактичного виконання договірних відносин, і не дає можливості дійти обґрунтованого висновку про фактичне проведення господарських операцій. 
Апеляційний суд виходив з того, що за умовами договорів купівлі-продажу свиней в живій вазі, укладених Позивачем з вищевказаними контрагентами, поставка товару вважається здійсненою за адресами ТОВ «Черкаська м`ясна компанія» (Черкаська область, Лисянський район, с. Мар`янівка та Чигиринський район, с. Рацеве), а покупці зобов`язуються отримати товар в місці поставки та оплатити його.
При цьому суд апеляційної інстанції взяв до уваги те, що за змістом встановлених обставин всі контрагенти використовували один транспортний засіб - DAF д/з НОМЕР_1 та причіп pezzaioli д/з НОМЕР_2 для перевезення свиней до місця забою в   с. Війтівка Бершадського району Вінницької області до ОСОБА_1 . При цьому, вказаним транспортним засобом надавали послуги перевезення різні особи, в тому числі     ОСОБА_1 , який заперечує надання послуг перевезення, про що йдеться у протоколі допиту свідка від 3 березня 2020 року. Крім цього суд апеляційної інстанції посилався й на те, що ОСОБА_1 не заперечує взаємовідносини з Позивачем, однак, заперечує надання послуг по забою тварин вище вказаним контрагентам Позивача. Апеляційним судом при цьому враховано інформацію з листа Війтівської сільської ради № 68 від 3 березня 2020 року про те, що на території с. Війтівка та біля його околиць будь-яких свинокомплексів, свиноферм чи відгодівельних комплексів, куди могли б поставлятись свині в живій вазі, немає. 
Суд апеляційної інстанції також виходив з того, що перевезення свиней в живій вазі здійснювалося в кількості від 180 до 200 голів за раз за одним і тим самим маршрутом: із с. Мар`янівка Лисянського р-ну Черкаської області та с. Адамівка Чигиринського р-ну Черкаської області до с. Війтівка Бершадського р-ну Вінницької обл. Представниками за довіреностями від контрагентів були ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . За змістом наданих товарно-транспортних накладних вказані особи також зазначено водіями.
У касаційній скарзі та у судовому засіданні в суді касаційної інстанції скаржник наполягав на тому, що судом апеляційної інстанції відтворено вищевикладені висновки щодо перевезення тварин, зроблені Відповідачем у акті перевірки, однак не було встановлено та перевірено безпосередньо у ході судового розгляду порядку та погоджених сторонами умов перевезень сільськогосподарських тварин.  Зокрема, скаржник стверджує, що всупереч процесуальному порядку дослідження та оцінки доказів, судом апеляційної інстанції не було перевірено та не узято до уваги, що водієм ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , який мешкав в селі Повал, відповідні перевезення не здійснювались. Натомість водієм був ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (у довіреностях на отримання товару від Позивача вказаний паспорт саме цього водія: НОМЕР_5 , виданий Бершадським РВ УМВС України у Вінницькій області 12 листопада 1996 року), який мешкає у АДРЕСА_4 .
Скаржник також акцентує, що реєстраційні свідоцтва свиней, відомості переміщення тварин, які містяться в матеріалах справи, містять відмітки про прийняття, особисті підписи та відтиск печатки ФОП ОСОБА_1 (власника господарства - забійного цеху, до якого прибував товар (свині в живій вазі)) та дату прибуття товару, а саме: АА0544089 від 4 серпня 2018 року - оформлені на ТОВ «Тефі Тес»; АА 0380338 від 25 лютого 2019 року, АА 0380336 від 4 лютого 2019 року, АА 0380534 від 16 січня 2019 року, АА 0380531 від 13 січня 2019 року, АА 0380530 від 5 січня 2019 року, АА 0544120 від 27 грудня 2018 року, АА 0544119 від 23 грудня 2018 року, АА 0544118 від 21 грудня 2018 року, АА 0544117 від 17 грудня 2018 року, АА 0544115 від 6 грудня 2018 року - оформлені на ТОВ «МП «М`ясні традиції; АА 0544114 від 31 жовтня 2018 року, АА 0544113 від 18 жовтня 2018 року, АА 0544112 від 17 жовтня 2018 року - оформлені на ТОВ «Федтекском»; АА 0544111 від 15 жовтня 2018 року, АА 0544110 від 7 жовтня 2018 року, АА 0544109 від 29 вересня 2018 року, АА 0544108 від 21 вересня 2018 року, АА 0544107 від 17 вересня 2018 року, АА 0544105 від 8 вересня 2018 року оформлені на ТОВ «Стеле Проект».
Водночас, суд першої інстанції, досліджуючи зміст спірних операцій Позивача, зазначив про те, що Війтівською сільською радою надано інформацію про те, що забійний цех, який орендує ОСОБА_1 , знаходиться за межами села. Судом першої інстанції також враховано й те, що Головне управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області листом від 18 червня 2020 року №Вих-4.2/4595-20 повідомило, що ФОП ОСОБА_1 у період з грудня 2017 року по грудень 2019 року звертався до Бершадської районної державної лікарні ветеринарної медицини для засвідчення других примірників відомостей переміщення тварин, а також для здійснення передзабійного огляду тварин (свиней), які надходили з господарств ТОВ «Черкаська м`ясна компанія», а саме : 21374213, ТОВ «ЧМК», СК «Поляна», 71064834, Черкаська область, Черкаси, Придніпровський; 21374213, ТОВ «ЧМК», СК «Адамівський», 71089470, Черкаська область, Чигиринський район, с. Рацеве; 21374213, ТОВ «ЧМК», СК «Мар`янівський», 71064833, Черкаська область, Лисянський район, с. Мар`янівка. У ветеринарних свідоцтвах форми №1 та других примірниках відомостей переміщення тварин господарством, з якого вибували тварини, зазначено ТОВ «Черкаська м`ясна компанія».
Обмежившись формальним посиланням про те, що первинні документи надані Позивачем, а саме видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, ветеринарні свідоцтва та реєстраційні посвідчення у своїй сукупності дають можливість переконатись у здійсненні спірних господарських операцій, суд першої інстанції не встановив, залишивши поза межами судового дослідження та судової перевірки, обставини безпосереднього постачання сільськогосподарських тварин контрагентам-покупцям, як і їх переміщення (перевезення) до місця забою.
Наведене є ключовим в аспекті повного та всебічного встановлення обставин цієї справи та має значення для правильного вирішення спору. Адже, за змістом обставин у цій справі, Відповідачем не заперечується фактична реалізація сільськогосподарських тварин (свиней в живій вазі), натомість стверджується їх постачання не встановленим особам. 
Зробивши взаємовиключні висновки у цій справи судами попередніх інстанцій помилково не враховано того, що для правильного вирішення даного спору слід було встановити дійсну сутність спірних правовідносин між Позивачем та наведеними у акті перевірки контрагентами ТОВ «СТЕЛС ПРОЕКТ», ТОВ «ФЕДТЕКСКОМ», ТОВ «М`ясопереробне підприємство «М`ясні традиції», ТОВ «АЙС-ФУД», ТОВ «МІСТЕКС ІНВЕСТ», ТОВ «ГЕЛТЕНС ЛТД», ТОВ «ВЕЛЬД ГРУП», ТОВ «ЕРІНОМ ПЛЮС», ТОВ «ТЕФІ ТЕС», ТОВ «АГРО ВЕЛОР», ТОВ «ІНВЕСТ-ПРАЙМС», ТОВ «АРГО-ТРАНС СПЕКТР», з`ясувавши при цьому фактичний напрямок реалізації (постачання) сільськогосподарських тварин (свиней в живій вазі), в тому числі й перевірити обставини щодо їх перевезення до місця забою та щодо виконання відповідних робіт у межах спірних операцій ФОП ОСОБА_1 . 
Суд апеляційної інстанції, посилаючись на недоліки довіреностей та невідповідності даних у товарно-транспортних накладних, не з`ясував достеменно та не перевірив відповідних обставин, надавши поверхневу оцінку обставинам щодо перевезення тварин та їх постачання контрагентам, а суд першої інстанції обмежився формальним посиланням на дані супровідних ветеринарних документів, які по суті підтверджують придатність тварин до перевезення спеціальним автотранспортом, та сукупність первинних документів Позивача, не встановивши дійсних обставин спірних поставок та фактичних покупців.
При цьому важливе значення для цілей встановлення обставин, що мають значення для вирішення цього спору (зокрема й щодо фактичного постачання тварин та їх конкретних покупців), мають пояснення та покази відповідних осіб, їх перевірка доказами в матеріалах справи.   
Посилаючись на протокол допиту свідка ОСОБА_1 від 3 березня 2020 року, в якому він заперечує здійснення перевезень свиней та надання послуг забою, як і отримання коштів від контрагентів Позивача, судом апеляційної інстанції не узято до уваги, що  докази, отримані в ході оперативно-розшукових заходів чи досудового слідства, за відсутності відповідного вироку суду, самі по собі не можуть бути доказами при доведенні фактів допущення порушень вимог податкового законодавства платником податків. В силу положень статті 95 Кримінального процесуального кодексу України, інформація, що міститься в протоколі допиту, отриманому на стадії досудового слідства, до ухвалення вироку в рамках кримінального провадження, може бути визнана як доказ в адміністративному судочинстві виключно за умови підтвердження таких показань особою у судовому засіданні під час розгляду справи. Таким чином, матеріали кримінального провадження не можуть слугувати доказом вчинення податкового правопорушення. Викладені у них відомості повинні бути перевірені за допомогою належних засобів доказування. 
Такі висновки викладено Верховним Судом у постанові від 7 червня 2021 року у справі №520/5149/19. 
За наведеного, обставини, які згідно з актом перевірки стали підставою для висновку Відповідача про порушення Позивачем податкового законодавства при веденні податкового обліку, не можуть вважатися встановленими.
Вказане свідчить про неповноту оцінки судами першої та апеляційної інстанції всіх обставин, які слугували передумовою звернення з позовом та порушення норм процесуального права.  
Необхідно зазначити, що встановлення фактичних обставини у справі є першою стадією правозастосування, на якій відбувається встановлення фактів, що мають значення для вирішення спору. Натомість за наведеного зміст наявних у матеріалах справі доказів у взаємозв`язку із встановленими судами обставинами не дають можливості суду касаційної інстанції перевірити правильність висновків судів попередніх інстанцій в контексті застосування норм права.
У світлі висновку, викладеному у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника, а виходячи з позиції цього суду, що висловлена в пункті 42 рішення «Бендерський проти України», відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Суд акцентує увагу на тому, що надання судом оцінки всім важливим аргументам, що були передумовою прийняття суб`єктом владних повноважень відповідного індивідуального акта, який є предметом судового контролю, є визначеною процесуальним законом гарантією справедливого судового розгляду, одним із елементів якого є мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
Вказані вимоги зобов`язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника податків негативних наслідків у вигляді визначення податкового зобов`язання, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень у вигляді оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Суд наголошує, що виконання завдань адміністративного судочинства залежить від встановлення адміністративним судом у справі об`єктивної істини та правильного застосування норм матеріального та процесуального права. Відомості про обставини справи, на підставі яких суд приймає відповідне рішення по суті, повинні бути достовірними, достатніми, належними та допустимими.
Наведене свідчить про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з порушенням норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що в силу норм процесуального закону є підставою для скасування рішень та направлення справи на новий розгляд.
Тому для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин справи суду необхідно надати належну правову оцінку кожному окремому доказу та їх сукупності, які містяться в матеріалах справи або витребовуються, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, з посиланням на це в мотивувальній частині свого рішення, враховуючи при цьому відповідні норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Враховуючи окреслені межі касаційного перегляду, Суд також звертає увагу і на те, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, яке у цій частині залишене без змін судом апеляційної інстанції, не оскаржувалось ані Позивачем, ані Відповідачем, як і відсутні такі доводи та вимоги у касаційній скарзі. Тому рішення судів попередніх інстанцій у цій частині не є предметом цього касаційного перегляду.
З урахуванням викладеного вище у цій постанові, керуючись нормами права, що підлягають застосуванню у даній справі, суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність передати справу в частині задоволених судом першої інстанції позовних вимог, щодо яких судом апеляційної інстанції скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про відмову у позові, на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки під час розгляду справи порушено норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення податкового спору.
Поряд з цим Суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для закриття касаційного провадження у справі, оскільки підстави касаційного оскарження, заявлені у межах касаційної скарги стосувались не лише пункту першого частини четвертої статті 328 КАС України.
4.2. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Частиною четвертою статті 328 КАС України визначено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Верховний Суд вважає рішення судів першої та апеляційної інстанцій такими, що ухвалені з порушенням процесуальних норм, що унеможливило встановлення обставин, необхідних для вирішення спору.
Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові, встановити наведені у ній обставини, що входять до предмета доказування у даній справі, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог статті 242 КАС України.
Зважаючи на викладене, предмет касаційного оскарження та положення статті 353 КАС України касаційну скаргу слід задовольнити частково та скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваній частині із направленням справи у цій частині на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 3, 344, 353, 355, 359 КАС України, Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаська м`ясна компанія» задовольнити частково.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року в частині задоволення позовних вимог та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2021 року скасувати, а справу №580/2731/20 в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуюча суддя                                                            Н.Є. Блажівська
Судді                                                                                  І.Л. Желтобрюх
                                                                                Р.Ф. Ханова