ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 331/4403/21                                 Головуючий в 1 інст. Клименко Л.В.
Провадження № 33/807/788/21                                         Доповідач в 2 інст. – Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       
14 грудня 2021 року         м. Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Пузіна Д.М. на постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 жовтня 2021 року, якою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новогригорівське Високопільського району Херсонської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000, 00 гривень з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-
В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 1 серпня 2021 року, о 2 годині 4 хвилині, водій ОСОБА_1 , знаходячись біля будинку № 46 по пр. Соборному в м. Запоріжжі, керував транспортним засобом SKODA SUPERB, реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода. Від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння водій ОСОБА_1 відмовився як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі у лікаря-нарколога, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Від керування відсторонений, про повторність попереджений.
В апеляційній скарзі сторона захисту, вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що працівником поліції не надавалось направлення на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння, що є істотним порушення порядку проведення огляду. 
Із обставин, викладених у протоколі слідує, що водій ОСОБА_1 відмовився пройти у законному порядку огляд для виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Останньому не вручалось направлення на огляд з метою виявлення сп`яніння, яке мало бути вручене йому після його відмови пройти огляд на місці зупинки. 
Також вказує, що у разі відмови водія пройти саме медичний огляд у медичному закладі, працівник поліції складає протокол у якому вказує ознаки сп`яніння та дії водія щодо ухилення від огляду. У вказаному протоколі не вказано дії водія щодо ухилення від огляду та не вказано, що водій відмовився від проведення огляду в закладі охорони здоров`я. 
Окрім цього, працівник поліції у протоколі не вказав, що водій відмовився від огляду за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки. 
Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на дотримання працівниками поліції порядку проведення огляду. 
Вважає, що оптичний носій інформації у вигляді СД-диску є недопустимим доказом, оскільки відеозаписи, які містяться на ньому не є безперервними. Також вбачається, що відеозаписи редагувалися особою, яка копіювала відеозапис, що є порушенням вимог відомчої інструкції МВС України. 
Просить апеляційний суд, постанову місцевого суду скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
Перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.
ОСОБА_1 та його захисник Пузін Д.М. на судове засідання 18.11.2021 року та 14.12.2021 року не з`явилися, хоча були належним чином повідомленні. Будь-яких клопотань про перенесення дати судового засідання до суду не надали. 
Суд не зобов`язаний сам з`ясовувати причини неявки належно сповіщених учасників справи, оскільки обов`язок повідомити про ці причини і надати докази поважності неявки покладається на учасників справи.
Велика палата Верховного суду у постанові від 23 серпня 2018 року у справі №11-237сап18 звернула увагу, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлене ч. 1 ст. 268 та ч. 6 ст. 294 КУпАП, не є абсолютним.
Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
У рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський Суд з прав людини наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».
Крім того, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, враховуючи безпідставне умисне затягування правопорушником справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).
Стаття 268 КУпАП не містить заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Отже, виходячи з того, суд апеляційної інстанції вважає за можливим розглянути апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Пузіна Д.М. без участі учасників процесу. 
Щодо розгляду апеляційної скарги по суті, апеляційний суд дійшов до таких висновків.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
Згідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Зі змісту ст. 283 КУпАП випливає, що постанова суду має бути вмотивованою.
Відповідно до положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.
Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушення і вини ОСОБА_1 , та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст.ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Таким чином, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, по третє - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Враховуючи викладене обвинувачення, відносно ОСОБА_1 та об`єктивну сторону ч. 1 ст.130 КУпАП, суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані, як відмова від проходження встановленого огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння (п.2.5 ПДР України). 
Вказане обґрунтовується викладеним обвинуваченням у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №012879 (а.с.1), яким вказано, що 1 серпня 2021 року, о 02 годині 04 хвилині, водій ОСОБА_1 знаходячись біля будинку № 46 по пр. Соборному в м. Запоріжжі, керував транспортним засобом SKODA SUPERB, реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода. Від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння водій ОСОБА_1 відмовився як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі у лікаря-нарколога, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Від керування відсторонений, про повторність попереджений.
Протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність, такий та його невід`ємні складові повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного проступку.
При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути доведені сукупністю належних і допустимих доказів.
Переглядаючи матеріали справи, можливо встановити, що викладене в протоколі обвинувачення доводиться такими доказами: актом огляду (а.с.3), направленням водія (а.с.4), якими вбачається, що ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння та від проходження огляду відмовився; відеозаписом події (а.с.7), яким показано, що працівники поліції зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування у водія виявили ознаки алкогольного сп`яніння, після згідно вимог ПДР України запропонували пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці та в закладі охорони здоров`я. Водій ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції відмовився. 
Працівник поліції та суд першої інстанції правильно розцінили дії водія, як відмову від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, що є порушенням п. 2.5 ПДР України.
Апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту, оскільки вони є необґрунтованими. 
Зокрема, доводи про те, що ОСОБА_1 не було вручено направлення на медичних огляд, оскільки переглядаючи відеозаписи події встановлено, що водію було чітко запропоновано пройти огляд на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я, на що водій висловив відмову. 
Доводи про те, що працівник поліції не конкретизував таку відмову у фабулі протоколу є непереконливими, оскільки факт відмови чітко відображений на відеозаписі та в протоколі. 
Щодо недопустимості доказів у вигляді відеозаписів, апеляційний суд зазначає наступне. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з тим, що відеозапис, який міститься в матеріалах справи не відтворює перебіг усіх подій. Однак, суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що на відеозаписі вбачається, що ОСОБА_1 під час огляду і складання протоколу про адміністративне правопорушення не заперечував факту керування транспортним засобом та те, що він відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння. 
Виходячи з цього, ОСОБА_1 будучи належним чином обізнаний про вимогу пройти огляду здійснив дії, які передбачені об`єктивною стороною за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмовився пройти огляд (порушення п.2.5 ПДР України).
Таким чином, у даній справі мала місце належна правова процедура та законний алгоритм проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, а посилання водія ОСОБА_1 та його захисника на порушення такого порядку є безпідставними.
Суддею місцевого суду досліджені та перевірені доказами обставини, які свідчать про беззастережну винуватість особи у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення, слід зазначити наступне.
Згідно з довідки (а.с.2), ОСОБА_1 має правовий статус спеціального суб`єкта водія з правом керування транспортними засобами за категоріями «В» та «С».
Згідно з п. 1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Вказаний нормативний акт встановлює презумпцію знання водієм транспортного засобу його положень та однозначного обов`язку їх виконання.
Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За змістом ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ст. 130 КУпАП є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням.
Таким чином, вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції, з урахуванням вимог ст. ст. 33 – 35, ч.1 ст.130 КУпАП, урахувавши характер вчиненого правопорушення, особи правопорушника, пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставини, вважає, що адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керуванням всіма видами транспортних засобів, є тим стягненням, що відповідно до ст. 23 КУпАП, буде сприяти запобіганню вчиненню ним нових правопорушень і розумінням на психологічному рівні, рівня тяжкості скоєного протиправного діяння. 
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Пузіна Д.М., залишити без задоволення. 
Постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 жовтня 2021 року, якою ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                         В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 331/4403/21