Справа № 346/4518/21 
Провадження № 33/4808/47/22 
Категорія ч.1 ст.173 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції П`ятковський В. І. 
Суддя-доповідач Шкрібляк 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Шкрібляк Ю.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську, з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Потятинника Ю.Р., потерпілого ОСОБА_2 справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за його ж апеляційною скаргою (далі АС), на постанову судді Коломийського міськрайонного суду від 16 листопада  2022 року, - 
                                             в с т а н о в и в:
Вказаною постановою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , не працюючий, гр. України?
визнаний винуватим за ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП)  та накладено адміністративне стягнення - штраф у розмірі семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 119 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 , у дохід держави (судовий збір в сумі 454 грн.
У постанові судді зазначено, що 17 серпня 2021 року о 10 год. 30 хв. гр. ОСОБА_1 в м. Коломия, на перехресті вулиць Довбуша та Трильовського, в громадському місці, розбив господарською сапою вітрове скло в автомобілі марки «Chevrolet Malibu», д.н.з. « НОМЕР_1 », що належить ОСОБА_2 , чим порушив громадський порядок та спокій громадян.
В  АС ОСОБА_1 покликається на незаконність та необґрунтованість постанови щодо нього, оскільки суддя неповно дослідив докази, а його висновки не відповідають фактичним обставинам справи. 
Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову судді скасувати та закрити провадження за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення і відсутності його  вини. 
В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст.268 КпАП та ст.63 Конституції України. 
В судовому засіданні апеляційного суду потерпілому ОСОБА_2 було роз`яснено його права, передбачені ст.ст.269, 270 КпАП.
В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснив, що  в той день і час, який вказаний в адмінпротоколі він попав в ДТП, наїхала на нього машина марки «Chevrolet Malibu», д.н.з. « НОМЕР_1 » під керуванням ОСОБА_2 .  Однак в правоохоронні органи він не звертався з даного приводу.
Вважає, що в його діях відсутній склад інкримінованого адміністративного правопорушення, просить провадження в справі закрити. 
Крім того, додав, що не був в суді першої інстанції, позаяк з 06.11.по 27.111.2021 року він перебував у Львові по місцю проживання свого сина, не отримував жодних судових повісток, викликів чи повідомлень, і не був повідомлений про час і місце розгляду справи, отже судом порушено вимоги ст.268 КУпАП, тобто його право на захист.
Під час апеляційного розгляду потерпілий ОСОБА_2 поянив , що в той день і час, який вказаний в адмінпротоколі, їхав на роботу своєю машиною, в м. Коломия і  на перехресті вулиць Довбуша та Трильовського виник  конфлікт з приводу ненадання переваги в русі на перехресті велесопедисту ОСОБА_3 , почаласся між ними словенсна перепалка, згодом ОСОБА_1 дістав сапу та розбив в його машині скло. Він викликав працівників поліції  . Через декілька днів побачив ОСОБА_1 , викликав знову працівників поліції, які склали на останнього адмінпротокол.
18 лютого 2022 року  під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 подав диск, з якого вбачаються фото з пошкодженням лобового скла машини.
Заслухавши пояснення апелянта  ОСОБА_1 та його захисника, який просить скасувати постанову, а провадження у справі щодо нього закрити; пояснення потерпілого ОСОБА_2 , який вважає дану постанову законною і обґрунтованою, перевіривши матеріали та додані до справи документи,  вважаю, що АС слід задовольнити, виходячи із наступного.  
Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.
Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.
Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Разом з тим, право на апеляційний розгляд беззаперечно є важливим елементом, визначеного у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, права на доступ до суду.
Як вбачається з матеріалів справи апелянт  не був присутній при розгляді справи місцевим судом та проголошенні оскаржуваної постанови.
Приймаючи до уваги, вищевказані обставини, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя та права на апеляційне оскарження рішення суду, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.
  Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. При розгляді справи за ст.173 КУпАП присутність особи , яка притягується судом до адміністративної відповідальності є обов`язковою. У разі  ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного цю особу може бути  органом внутрішніх справ піддано приводу.
Відповідно до ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи у суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Однак  в матеріалах справи не міститься жодних доказів, які могли б свідчити про сповіщення учасників провадження на дату 16 листопада 2021 року.
Таким чином, суд першої інстанції розглянув справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, щодо якої відсутні дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи. Таким чином, доводи апелянта про неповідомлення про час та місце судового засідання знайшли своє підтвердження, а справа всупереч вимогам закону була розглянута за його відсутності, чим були порушено її права, передбачені ст. 268 КУпАП.
Згідно вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляд справи Конвенцію про захист прав і основоположних свобод і протоколів до неї, та практику Європейського суду з прав людини і Європейської комісії з прав людини, як джерело права.
Європейський суд з прав людини в справі «Надточій проти України» від 15.05.2008р. у прийшов до висновку про порушення п. 1 ст. 6 Конвенції, у зв`язку з тим, що справа про адміністративне правопорушення щодо порушника була розглянута судом за його відсутності та без належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, щодо якої відсутні дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи з огляду на норми ст. ст. 268, 277-2 КУпАП є порушенням процесуального закону та вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо забезпечення рівності та змагальності сторін, що випливає із практики Європейського Суду з прав людини.
Крім того, практика Європейського суду з прав людини при застосуванні положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує кожному право на звернення до суду, акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жофрр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).
Таким чином, суд першої інстанції порушив право ОСОБА_1 на захист своїх прав та справедливий суд, що гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Разом з тим, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя та права на апеляційне оскарження рішення суду, апеляційний суд вважає за необхідне перевірити доводи апеляційної скарги щодо відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 .
  Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Цих вимог закон суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення щогдо ОСОБА_1 не дотримався.
Як вбачається з постанови суду в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1   у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, суд першої інстанції навів наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення від 14 вересня 2021 року серії ВАБ № 753224;
- заява та письмові поясненнями ОСОБА_2 від 17 серпня 2021 року про те, що невідомий йому чоловік пошкодив вітрове скло його автомобіля господарською сапою;
- відеозапис .
Поклавши ці докази в основу свого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції не врахував, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Аналіз матеріалів справи дає підстави для висновку, що місцевий суд не дотримався цих приписів закону, оскільки належним чином не дослідив докази вини особи.
Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Протокол про адміністративне правопорушення це відповідним чином оформлений уповноваженою особою процесуальний документ про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП.
При цьому, протокол про адміністративне правопорушення, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.
Посилаючись на протокол про адміністративне правопорушення від 14 вересня 2021 року, як на доказ вини ОСОБА_1 , місцевим судом не враховано, що в протоколі не зазначено жодного свідка та понятого, які могли б засвідчити вчинення ним хуліганських дій, а також не додано інших переконливих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАп.
Не можуть вважатися доказом вини відеозапис, що долучений працівниками поліції до матеріалів адміністративної справи та на які зіслався місцевий суд, мотивуючи свій висновок про притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки на вказаних відеозаписах відсутня інформація, яка б підтверджувала обставини, наведені у протоколі.
Зокрема, з оглянутого апеляційним судом відеозапису видно , що ОСОБА_1 рухається по дорозі на своєму велесипеді , а коли це вібувалосся час і день, відомостей немає.
Крім цього, жодних відомостей, що в громадському місці ОСОБА_1 розбив господарською сапою вітрове скло в автомобілі марки «Chevrolet Malibu», д.н.з. « НОМЕР_1 », що належить ОСОБА_2 та складають об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, вказані відеоматеріали не містять.
Диском , який наданий ОСОБА_2 під час апеляційного розгляді не встановлено вини саме ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення. 
Будь-які інші належні і допустимі докази, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, в постанові суду першої інстанції не наведено і в матеріалах справи відсутні.
З урахуванням наведеного, вважаю, що висновки суду першої інстанції, із за неповноти проведеного судового розгляду та  містять істотні суперечності щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, є непереконливим.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.
Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Згідно приписів ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Виходячи з вищезазначеного, висновки судді першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173 КУпАП , не підтверджено належними, допустимими та достовірними доказами.
Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
У зв`язку з вищевикладеними обставинами, здійснюючи перегляд постанови  судді місцевого суду щодо ОСОБА_1 , прийняте рішення у справі не можна визнати законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим воно підлягає скасуванню, а справа закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 КУпАП.
На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП,  суд- 
                                                          п о с т а н о в и в :
Поновити строк на апеляційне оскарження ОСОБА_1 .
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити 
Постанову судді Коломийського міськрайонного суду від 16 листопада  2021 року  щодо ОСОБА_1 , якою визнано  його винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 КУпАП  - скасувати, а провадження у справі  закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 цього ж Кодексу у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду                                                                                  Ю.Д. Шкрібляк