ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

23 грудня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/4185/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
         суддів:                          Божко Л.А., Лукманової О.М.,       
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області     
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09.08.2021 року (головуючий суддя Артоуз О.О.) 
в адміністративній справі №280/4185/21 за позовом   ОСОБА_1  до відповідача  Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області   про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 25.05.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив: 
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії з 01.01.2021 з урахуванням розміру та складових видів грошового забезпечення відповідно до довідки Дніпропетровського ПГЗ-ДКАУ від 19.03.2021 № 192 станом на 01.01.2021;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити з 01.01.2021 перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з урахуванням складових та розміру видів грошового забезпечення, зазначених в довідці Дніпропетровського ПГЗ-ДКАУ від 19.03.2021 № 192 без обмеження максимальним розміром пенсії та здійснити виплату недоотриманої частини пенсії після її перерахунку з 01.01.2021. 
          Позов обґрунтовано тим, що позивач з 2009 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Зазначає, що Запорізьким обласним військовим комісаріатом подано до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області довідку Дніпропетровського представництва генерального замовника – Державного космічного агентства про проведення перерахунку пенсії у зв`язку зі зміною посадових окладів військовослужбовців, відряджених для виконання службових обов`язків до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших установ, організацій і підприємств та були звільнені із служби у зв`язку з виходом на пенсію безпосередньо з посад, на яких вони перебували.  При цьому на підставі вказаної довідки перерахунок пенсії не здійснено.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09.08.2021 позов задоволено:
- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку пенсії відповідно до довідки Дніпропетровського ПГЗ-ДКАУ від 19.03.2021 станом на 01.01.2021;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити з 01.01.2021 ОСОБА_1 перерахунок  та виплату пенсії за вислугу років, відповідно до довідки Дніпропетровського ПГЗ-ДКАУ від 19.03.2021 з урахуванням складових та розміру видів грошового забезпечення, без обмеження максимальним розміром пенсії, з урахуванням вже виплачених сум.           
Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна хоча б одного з видів грошового забезпечення у бік підвищення відповідних категорій військовослужбовців, проведена виключно на підставі рішення Кабінету Міністрів України. постановою № 1037 внесено зміни, якими щорічно збільшено посадові оклади працівникам установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери, в тому числі і Державного космічного агентства України, з 01.01.2017, з 01.01.2018, з 01.01.2019 та з 01.01.2021 в тому числі, що є підставою для здійснення перерахунку пенсії позивача. На підставі постанов Кабінету Міністрів України №29 від 20.01.2021, №784 від 21.08.2019, №1298 від 30.08.2002, №104 від 07.02.2001, №45 від 13.02.2008 Дніпропетровським представництвом генерального замовника – Державного космічного агентства України видано довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивачу  станом на 01.01.2021, яка була направлена до Головного управління ПФУ в Запорізькій області. Таким чином, позивач має право на здійснення перерахунку його пенсії, яке закріплено у статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", на підставі довідки Дніпропетровським представництвом генерального замовника – Державного космічного агентства України про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 01.01.2021, відтак дійшов висновку, що відповідач відмовляючи у проведенні перерахунку, раніше призначеної, пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з підвищенням посадового окладу за посадою, з якої йому була призначена пенсія, діяв поза межами повноважень та не у спосіб, що визначених Конституцією та законами України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), необґрунтовано, упереджено, недобросовісно, не розсудливо, без дотримання принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, тому позовна вимога про визнання протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій  області щодо проведення перерахунку, позивачу пенсії з 01.01.2021 у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення за посадою, з якої йому була призначена пенсія, підлягає задоволенню. Таким чином, з урахуванням належного способу захисту, дійшов висновку задовольнити вимогу позивача про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з 01.01.2021 здійснити перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки  станом на 01.01.2021 виданої Дніпропетровським представництвом генерального замовника – Державного космічного агентства України.
Стосовно вимоги про зобов`язання вчинити такий перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимального розміру пенсії, передбаченого статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, то суд зазначив, що  позивач з 03.06.2009 перебуває на обліку у відповідача та одержує пенсію за вислугу років, яка призначена йому відповідно до Закону №2262-XII. Питання обчислення пенсій військовослужбовців регулюються розділом V Закону № 2262-ХІІ, зокрема статтею 43 Заробіток (грошове забезпечення) для обчислення пенсій. Зазначив, що з 20.12.2016 частина 7 статті 43 Закону № 2262-ХІІ втратила чинність, а тому з цієї дати цей Закон, який є спеціальним у питаннях обчислення пенсії військовослужбовцям, не містить положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів. Разом з тим, згідно зі статтею 2 Закону №3668-VI максимальний розмір пенсій, призначених (перерахованих), зокрема відповідно до Закону №2262-ХІІ не може перевищувати 10-ти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Проте, відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень цього ж Закону обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом, відтак дійшов висновку, що приписи Закону №3668-VI   не розповсюджуються на пенсію позивача, оскільки пенсія позивачу призначена з червня 2009 року, тобто до набрання чинності цим Законом, а перерахунок здійснюється після витрати чинності (з 20.12.2016) частина 7 статті 43 Закону № 2262, яка була викладена в іншій редакції Законом №3668-VI.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Вказує, що перерахунок пенсії здійснюється у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій осіб. З 01.04.2019 не відбулося жодного підвищення грошового забезпечення відповідних категорій осіб. Крім того, скасування з 05.03.2019 року в судовому порядку пунктів 1,2 постанови КМУ від 21.02.2018 №103 призвело до відсутності взагалі підстав для перерахунку пенсій з 05.03.2019. Зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що Кабінет Міністрів України постановою №704 від 30.08.2017 встановив розміри грошового забезпечення військовослужбовців, а також те, що здійснення перерахунку на підставі довідки про грошове забезпечення з включенням інших видів, ніж ті, які виплачувались діючим військовослужбовцям на момент виникнення права на перерахунок (станом на 01.01.2018), є протиправним.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не находив, що не перешкоджає розгляду справи по суті спору.
Розгляд справи здійснюється в  порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне. 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 03.06.2009 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області як отримувач пенсії за вислугу років, призначеної відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.
19.03.2021 за вих.. №192 Дніпропетровським представництвом генерального замовника – Державного космічного агентства України направлено до військового комісара Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки  довідку станом на 01.01.2021 про склад та розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій звільненим з військової служби особам офіцерського складу, які були відряджені із залишенням на військовій службі.
Листом від 22.04.2021 за вих.. №0800-0308-8/28915 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повернуло довідки про розмір грошового забезпечення без реалізації.
Позивач вважає протиправною відмову відповідача щодо проведення перерахунку пенсії на підставі довідки про склад та розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій.
Суд першої інстанції позов задовольнив.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011, Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ.
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. 
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. 
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.
Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011 (ЗУ №2011, в редакції на момент виникнення правовідносин) визначено основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлено єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантовано військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та врегульовано відносини у цій галузі.
Частиною 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (№2011) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частиною 1 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (№2011) передбачено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". 
Слід зазначити, що Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ (ЗУ №2262-ХІІ, в редакції на момент виникнення правовідносин) визначаються умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі.
Відповідно до частини третьої (четвертої) статті 63 Закону Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (№2262-ХІІ) (в редакції на момент призначення пенсії) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у строки, встановлені частиною 2 статті 51 цього Закону.
Отже, зазначена норма не вказує на рішення суб`єкта владних повноважень про зміну видів грошового забезпечення військовослужбовців як на підставу для перерахунку пенсії, а пов`язує її перерахунок з фактичною зміною видів грошового забезпечення.
Водночас, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VIII частину 4 статті 63 Закону № 2262-ХІІ викладено у такій редакції: "усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України" (набрання чинності з 01.01.2017).
Таким чином, починаючи з 01.01.2017 законодавцем змінено правові підстави перерахунку пенсії військовослужбовцям та віднесено до повноважень Кабінету Міністрів України визначати умови, порядок проведення перерахунку пенсії та встановлювати розміри проведених виплат.
У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій (в редакції Закону № 1774-VIII від 06.12.2016).
Отже, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна хоча б одного з видів грошового забезпечення у бік підвищення відповідних категорій військовослужбовців, проведена виключно на підставі рішення Кабінету Міністрів України.
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2016 року №1037 "Про оплату праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери" (Постанова № 1037) примітку 1 до додатка 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 року №1298 "Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери" після абзацу другого доповнено новим абзацом такого змісту: 
"Посадові оклади (тарифні ставки, ставки заробітної плати) з 1 січня 2017 року розраховуються виходячи з розміру посадового окладу (тарифної ставки) працівника 1 тарифного розряду, встановленого у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня календарного року".
Керівникам установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери забезпечити: встановлення з 1 січня 2017 року в штатному розписі нових розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), визначених виходячи з розміру посадового окладу (тарифної ставки) працівника 1 тарифного розряду Єдиної тарифної сітки, встановленого у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня календарного року; диференціацію заробітної плати працівників, які отримують заробітну плату на рівні мінімальної у межах фонду оплати праці, шляхом встановлення доплат, надбавок, премій з урахуванням складності, відповідальності та умов виконуваної роботи, кваліфікації працівника, результатів його роботи.
Отже, постановою № 1037 внесено зміни, якими щорічно збільшено посадові оклади працівникам установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери, в тому числі і Державного космічного агентства України, з 01.01.2017, з 01.01.2018, з 01.01.2019 та з 01.01.2021 в тому числі, що є підставою для здійснення перерахунку пенсії позивача.
На підставі постанов Кабінету Міністрів України №29 від 20.01.2021, №784 від 21.08.2019, №1298 від 30.08.2002, №104 від 07.02.2001, №45 від 13.02.2008 Дніпропетровським представництвом генерального замовника – Державного космічного агентства України видано довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивачу  станом на 01.01.2021, яка була направлена до Головного управління ПФУ в Запорізькій області. 
Таким чином, позивач має право на здійснення перерахунку його пенсії, яке закріплено у статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", на підставі довідки Дніпропетровським представництвом генерального замовника – Державного космічного агентства України про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 01.01.2021..
Крім того, положеннями абзаців 9, 11 пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України №45 від 13.02.2008  про затвердження Порядку про проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначено, що особам, що відряджалися для виконання службових обов`язків до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших установ, організацій і підприємств та були звільнені із служби у зв`язку з виходом на пенсію безпосередньо з посад, на яких вони перебували, перерахунок пенсій провадиться на підставі довідок про розмір грошового забезпечення, виданих зазначеними органами, установами, організаціями і підприємствами. Зазначені довідки надсилаються до державних органів, у яких особи проходили службу до відрядження, а їх уповноважені органи подають довідки у п`ятиденний строк головним управлінням Пенсійного фонду України.
Отже, доводи відповідача щодо відсутності підстав для проведення перерахунку пенсії позивача згідно довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 01.01.2021 є необґрунтованим та суперечить нормам чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції що, відповідач відмовляючи у проведенні перерахунку, раніше призначеної, пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з підвищенням посадового окладу за посадою, з якої йому була призначена пенсія, діяв поза межами повноважень та не у спосіб, що визначених Конституцією та законами України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), необґрунтовано, упереджено, недобросовісно, не розсудливо, без дотримання принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.
Відтак, позовна вимога про визнання протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій  області щодо проведення перерахунку, позивачу пенсії з 01.01.2021 у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення за посадою, з якої йому була призначена пенсія, підлягає задоволенню, як правильно вказав і суд першої інстанції.
Щодо вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з 01.01.2021 здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу на підставі Довідки виданої Дніпропетровським представництвом генерального замовника – Державного космічного агентства України, колегія суддів апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Аналіз вказаних норм статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави для висновку, що суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення на користь позивача.
Зокрема, такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення таким способом, який би гарантував повний захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечував його виконання та унеможливлював необхідність наступних звернень до суду.
Верховний Суд України у своєму рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Згідно з частиною 3 статті 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (№2262-XII) перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Слід зазначити, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).
Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем після надходження заяви позивача про перерахунок його пенсії не було вчинено дій, направлених на здійснення такого перерахунку, а листом від 22.04.2021 повідомлено про відсутність правових підстав для його здійснення.
Таким чином, з урахуванням належного способу захисту, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задовольнити вимогу позивача про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з 01.01.2021 здійснити перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки  станом на 01.01.2021 виданої Дніпропетровським представництвом генерального замовника – Державного космічного агентства України.
Щодо зобов`язання вчинити такий перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимального розміру пенсії, передбаченого статтею 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (№2262-XII), колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
Позивач з 03.06.2009 перебуває на обліку у відповідача та одержує пенсію за вислугу років, яка призначена йому відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (№2262-XII).
Питання обчислення пенсій військовослужбовців регулюються розділом V Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (№2262-XII), зокрема статтею 43, яка регулює Заробіток (грошове забезпечення) для обчислення пенсій. 
Слід взяти до уваги, що Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI (ЗУ №3668-VI) частину 5 статті 43 Закону № 3668 викладено в такій редакції:
Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10-ти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
В подальшому у зв`язку з доповненням Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо соціального захисту резервістів, які постраждали внаслідок участі в антитерористичній операції, та членів їх сімей» № 1080-VIII від 12.04.2016 статті 43 Закону № 2262-ХІІ новими частинами,   частина 5 стала частиною 7.
Рішенням Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення   № 2262-XII зі змінами, а саме: частина 7 ст. 43, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
При цьому, Конституційний Суд України виходив з того, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.
Відповідно до п. 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України  № 7-рп/2016 від 20.12.2016 положення частина 7 статті 43 Закону №2262-ХІІ, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Отже, з 20.12.2016 частина 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (№2262-XII) втратила чинність, а тому з цієї дати цей Закон, який є спеціальним у питаннях обчислення пенсії військовослужбовцям, не містить положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.
Разом з тим, згідно зі статтею 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсій, призначених (перерахованих), зокрема відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (№2262-XII) не може перевищувати 10-ти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. 
Проте, відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень цього ж Закону обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
З огляду на вказану норму, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що приписи Закону №3668-VI   не розповсюджуються на пенсію позивача, оскільки остання позивачу призначена з червня 2009 року, тобто до набрання чинності цим Законом, а перерахунок здійснюється після витрати чинності (з 20.12.2016) частина 7 статті 43 Закону № 2262, яка була викладена в іншій редакції Законом №3668-VI.
Такий висновок суду першої інстанції відповідає висновкам Верховного Суду, що висловлені у постановах від 15.04.2019 (справа № 127/4270/17) та від 03.10.2018 (справа № 127/4267/17).
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).
Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції матеріали справи дають підстави для висновку, шо позивачем доведені обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.
При цьому, відповідачем, не доведено обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позовних вимог, не доведено правомірність дій/рішень відповідача.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову.
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем та нормами законодавства України, що регулює дані правовідносини.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
Керуючись ст.    241-245,    250,    311,    316,    321,    322, 328, 329        КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області  – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09.08.2021 року- залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 23.12.2021 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Повний текст постанови виготовлено 30.12.2021.
   
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова