Дата документу 21.12.2021 Справа № 937/7370/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Є.У.№ 937/7370/21                                Головуючий у 1 інстанції: Юрлагіна Т.В.
№ 22-ц/807/4019/21                                        Суддя-доповідач: Крилова О.В.

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого:                Крилової О.В.
суддів:                Кухаря С.В.
                       Онищенко Е.А.
секретар:                Бабенко Т.І.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельна компанія Акві-буд» про захист прав споживачів та відшкодування моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 листопада 2021 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, та постановити нову про задоволення його позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За ст. 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала не відповідає таким вимогам.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельна компанія Акві-Буд» в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 100000 грн. 00 копійок та зобов`язати відповідача провести залік коштів у розмірі 100000 грн. 00 коп. на картковий рахунок позивача.
Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 вересня 2021 року вказаний позов був залишений без руху, оскільки він не відповідав вимогам ст. 175, ст. 177 ЦПК України. Надано 3-денний строк з моменту отримання вищезазначеної ухвали для усунення недоліків, шляхом надання позовної заяви у новій редакції з усунутими недоліками вказаними в ухвалі суду.
29 жовтня 2021 року до суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 .
Натомість суд першої інстанції повернув позовну заяву, зазначивши про те, що недоліки щодо її форми та змісту не усунені.
Як вбачається з ухвали про залишення позовної заяви без руху, серед недоліків, на які послався суд є невідповідність позову Закону «Про захист прав споживачів» з одночасною вимогою про до позивача про необхідність викласти зміст позовних вимог у відповідності до цього закону.
При цьому судом не враховано, що вимоги ст. 175 ЦПК взагалі не містять будь-якого обов`язку позивача зазначати норму закону, тим більше зобов`язання викладати позов у відповідності з іншою нормою ніж ст. 175 ЦПК.
Також суд першої інстанції вимагав від позивача надання доказів звільнення від сплати судового збору, на що позивач до уточненої позовної заяви надав копію посвідчення учасника бойових дій, але суд залишив це без уваги, обмежившись посиланням на те, що надані позивачем письмові докази не завірені належним чином.
Безпідставним є залишене без руху позову через ненадання доказів, тому що вони можуть бути надані протягом розгляду справи.
Неприйнятним є повернення позову з підстав не зазначення у позові про те, що позивачем не подано іншого позову.
Надмірний формалізм під час вирішення питання про відкриття провадження у справі суперечить принципу верховенства права, завданням цивільного судочинства та порушує, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, право на доступ до суду.

За ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом п. 3, 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).

Так у справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі – Конвенція), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

Водночас у справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»).

Також згідно рішення Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції).

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавляє заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

За висновками Європейського Суду судді повинні уникати надмірного формалізму під час вирішення питання про відкриття провадження у цивільній справі, адже суди помилково визнають такими, що дають підстави для повернення позовних заяв ті обставини, зокрема, щодо незазначення відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору; відсутність власного підтвердження позивачем про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, підстави звільнення позивача від сплати судового збору, адже зазначені обставини можуть бути з`ясовані судом на наступних стадіях процесу.
З огляду на викладене, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В апеляційній скарзі апелянт просив про ухвалення нового рішення в праві, що не становить компетенцію апеляційного суду на даній стадії руху справи.
Керуючись ст. ст. 374, 379, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 листопада 2021 року у цій справі скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 грудня 2021 року.

Головуючий                                                                О.В. Крилова

Судді:                                                                        С.В. Кухар

Е.А. Онищенко