П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

24 лютого 2022 р.	м.Одеса	Справа № 540/2976/21	
Головуючий в 1 інстанції: Хом`якова В.В.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача - Стас Л.В.,
суддів: Шеметенко Л.П., Турецької І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

В С Т А Н О В И В :

У червні 2021 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач/скаржник) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, в якому просив
- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі №Ф-20312-51-«У» від 18 листопада 2020 року на суму 35588,74 грн.
Обґрунтовуючи позов ОСОБА_1 зазначив, що з 2009 року ним підприємницька діяльність не здійснювалася, жодних доходів від такої діяльності не було. 
Також позивач зазначав про те, що з 01 липня 2018 року по теперішній час перебуває у трудових відносинах з ТОВ "Фірмово-промисловий комплекс «Корабель»,   ?    2018   2021         .

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2021 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково.
Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату богу (недоїмки) від 18 листопада 2020 року №Ф-20312-51-«У» винесену Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на адресу ОСОБА_1 в частині визначення податкового боргу в сумі 22226,38 грн.
В решті вимог - відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 563 грн.
Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначено, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим скаржник просить змінити оскаржуване рішення, яким позов задовольнити повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги, позивач зазначав, що у суду першої інстанції не було підстав для визнання неправомірною та скасування вимоги податкового органу в якійсь конкретній сумі, пояснюючи це тим, що суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується. Таким чином, скаржник впевнений, що рішення, в якому неправомірну частину не можна відокремити, підлягає скасуванню в повному обсязі.
Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі подало відзиви на апеляційну скаргу, за якими відповідач погоджується з висновком суду першої інстанції, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував на обліку в Головному управлінні ДПС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі як платник єдиного внеску з 29 травня 2008 року. Відповідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 25 червня 2021 року припинено підприємницьку діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за його рішенням, про що в ЄДР зроблено відповідний запис.
18 листопада 2020 року у зв`язку із наявністю заборгованості з єдиного соціального внеску станом на 06 травня 2021 року та на підставі даних інформаційної системи податкових органів Головного управління ДПС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-20312-51 «У» на суму 35588,74 грн. 
Не погоджуючись з вищевказаною заборгованістю позивач звернувся до суду з позовом.
Вирішуючи справу суд першої інстанції вказав про відсутність доказів отримання позивачем вимоги, а тому вважає, що при зверненні з позовом позивач не пропустив строк звернення, встановлений 122 КАС України.
Разом з тим, суд частково задовольняючи позов вказав, що з 11 липня 2018 року по теперішній час позивач був фізичною особою-підприємцем та одночасно застрахованою особою, за яку роботодавцем сплачувався єдиний внесок із суми нарахованої заробітної плати, а тому у вказаний період він не зобов`язаний сплачувати єдиний внесок в розумінні п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VI (далі-Закон №2264-VI).
При цьому, суд погодився із правомірністю нарахування контролюючим органом позивачу єдиного внеску за період 01 січня 2017 року до 11 липня 2018 року в сумі 13362,36 грн., оскільки у зазначений період, згідно записів у трудовій книжці, позивач не перебував у трудових відносинах, а рішення про припинення підприємницької діяльності прийняте лише 25 червня 2021 року.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Так, частиною 1 ст.308 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України (далі - ПК України) в частині компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб щодо адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Законом №2464-VI.
Згідно зі статтею 2 Закону №2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної зі збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
В пунктах 3 і 10 частини першої цієї статті розкрито поняття застрахованої особи як фізичної особи, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок, а страхувальників як роботодавців та інших осіб, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.
Основним та єдиним доводом апеляційної скарги є те, що рішення суб`єкта владних повноважень, в якому неправомірну частину не можна відокремити, підлягає скасуванню в повному обсязі.
Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, а сторонами не заперечується факт того, що у період з 11 липня 2018 року по теперішній час позивач був фізичною особою-підприємцем та одночасно застрахованою особою, за яку роботодавцем сплачувався єдиний внесок із суми нарахованої заробітної плати, а тому у вказаний період він не зобов`язаний сплачувати єдиний внесок в розумінні п.4 ч.1 чт.4 Закону №2264-VI.
Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 05 липня 2021 року у справі №810/5656/14 вказав, що у випадку неможливості виокремлення частини ЄСВ визначеного в вимозі про сплату боргу (недоїмки), суд не позбавлений права витребувати у податкового органу деталізований розрахунок нарахованих зобов`язань по періодах.
Таким чином, Верховний Суд допускає можливість виокремлення частини ЄСВ визначеного в вимозі про сплату боргу (недоїмки) за наявності деталізованого розрахунку нарахованих зобов`язань по періодах.
Як вбачається з відзиву на позов, контролюючий орган надав до суду деталізований розрахунок нарахованих зобов`язань поквартально в розмірі мінімального страхового внеску, а саме:
- за 2017 рік - 8448,00 грн. за рік,
- за 2018 рік - 2457,18 грн. за квартал, за рік 9828,72 грн.,
- за 2019 рік - 2754,18 грн. за квартал, за рік 11016,72 грн.,
- за 2020 рік за 1 квартал 2078,12 грн., за 2-й квартал 1039,06 грн., усього 3117,18 грн. (з урахуванням звільнення від сплати ЄСВ на період карантину березень-травень 2020 року) (а.с.24).
Таким чином, з урахуванням вказаного відповідачем розрахунку, та оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту сплати позивачем, чи його роботодавцем, ЄСВ за період з 01 січня 2017 року по 11 липня 2018 року, то позов стосовно визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) №Ф-20312-51-У від 18 листопада 2020 року підлягає частковому задоволенню, а саме на суму 22226,38 грн. (35588,74 - (8448,00 + 2457,18*2), що правильно встановлено судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні від 27 серпня 2021 року.
Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Розподіл судових витрат згідно вимог ст.139 КАС України не передбачено.
Керуючись ст.ст.308,311,316,322,325,328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В : 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню у касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 24.02.2022 року.

Головуючий суддя 	 	Стас Л.В.	
Судді	    	Турецька І.О.    Шеметенко Л.П.