Постанова                                
Іменем України
 
18 січня 2022 року
м. Київ
 
справа № 127/9739/20
 
провадження № 61-14461св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,
Черняк Ю. В.,
 
учасники справи:
позивач - Приватне підприємство «Агрофірма Батьківщина»,
представник позивача - адвокат Дудчик Олег Михайлович,
відповідач - ОСОБА_1 , 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного підприємства «Агрофірма Батьківщина» на рішення Вінницького районного суду Вінницької області 
від 20 травня 2021 року у складі судді Саєнко О. Б. та постанову Вінницького апеляційного суду від 21 липня 2021 року у складі колегії суддів: 
Сопруна В. В., Оніщука В. В., Стадника І. М.,
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2020 року Приватне підприємство «Агрофірма Батьківщина» 
(далі - ПП «Агрофірма Батьківщина») звернулося до суду з позовом до
ОСОБА_1 про спонукання до виконання вимог мирової угоди.
Позовну заяву мотивовано тим, що ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 23 червня 2017 року у справі № 128/4171/16-ц 
за позовом ОСОБА_1 до ПП «Агрофірма Батьківщина» про виділ майна в натурі, було укладено між сторонами мирову угоду.
Відповідно до пункту 5 мирової угоди ОСОБА_1 протягом 10 днів з часу набрання законної сили ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 23 червня 2017 року про визнання цієї мирової угоди зобов`язується передати ПП «Агрофірма Батьківщина» оригінали свідоцтв про право власності на пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) «Батьківщина» (далі - 
КСП «Батьківщина»), реорганізованого в ПП «Агрофірма Батьківщина», на загальну суму за номінальною вартістю 1 305 500,00 грн.
Ураховуючи зазначене, ПП «Агрофірма Батьківщина» просило суд спонукати ОСОБА_1 до виконання мирової угоди, укладеної між сторонами 
у справі № 128/4171/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ПП «Агрофірма Батьківщина» про виділ майна в натурі та визнаної ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 23 червня 2017 року у справі 
№ 128/4171/16-ц, шляхом зобов`язання ОСОБА_1 передати 
ПП «Агрофірма «Батьківщина» оригінали свідоцтв про право власності на пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) КСП «Батьківщина», реорганізованого в ПП «Агрофірма Батьківщина», на загальну суму за номінальною вартістю 288 423,00 грн.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 20 травня  2021 року у задоволенні позову ПП «Агрофірма Батьківщина» відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач обрав неналежний спосіб захисту, оскільки спірна мирова угода є виконавчим документом, тому позивач має право на звернення до виконавчої служби для примусового виконання мирової угоди.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
Постановою Вінницького апеляційного суду  від 21 липня 2021 року апеляційну скаргу ПП «Агрофірма Батьківщина» залишено без задоволення.
Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 20 травня 
2021 року залишено без змін.
Постанову апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_1 не 
в повному обсязі виконав умови пункту 5 мирової угоди щодо передання 
ПП «Агрофірма Батьківщина» оригіналів свідоцтв про право власності на пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) КСП «Батьківщина», реорганізованого в ПП «Агрофірма Батьківщина», на загальну суму за номінальною вартістю 1 305 500,00 грн, затверджені судом в ухвалі про визнання мирової угоди, яка набрала законної сили, скаржник вправі пред`явити ухвалу суду про визнання мирової угоди для примусового виконання до державної виконавчої служби, тому апеляційний суд вважав, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог ПП «Агрофірма Батьківщина».
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі, поданій у серпні 2021 року до Верховного Суду, 
ПП «АгрофірмаБатьківщина», посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою судді Верховного Суду від 07 жовтня 2021 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.
У жовтні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційну скаргу мотивовано тим, що суди попередніх інстанцій не врахували того, що якщо ухвала суду про затвердження мирової угоди не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження» в частині вимог, що ставляться до виконавчих документів, належним способом захисту є звернення сторони мирової угоди до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. При цьому, звернення заінтересованої особи до суду із зазначеним позовом без попереднього отримання постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження не є підставою для відмови в задоволенні такого позову.
Вважає, що ухвала Вінницького районного суду Вінницької області 
від 23 червня 2017 року у справі № 128/4171/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ПП «Агрофірма Батьківщина» про виділ майна в натурі, якою було затверджено мирову угоду, не відноситься до документів, які підлягають примусовому виконанню, оскільки не містить усіх необхідних для виконавчих документів даних та реквізитів, зокрема: в ухвалі не вказано, хто є стягувачем, а хто є боржником за нею, не вказано усіх необхідних реквізитів сторін; в ухвалі не вказана резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; в ухвалі не вказано строк її пред`явлення до виконання; ухвалою передбачено вчинення кількох дій, у зв`язку з чим у виконавчому документі мав би зазначатися один боржник та один стягувач, а також визначатися, в якій частині необхідно виконати таке рішення, що також не відповідає фактичному змісту такої ухвали.
Вважає, що вказане унеможливлює примусове виконання ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 23 червня 2017 року 
у справі № 128/4171/16-ц, а отже, належним способом захисту прав позивача у такому випадку є саме звернення до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди.
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку у подібних правовідносинах, викладеного                            у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі                       № 6-342цс15, у постанові Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі  № 903/644/16.
Відзив на касаційну скаргу учасники справи не подали.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами 
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 23 червня 
2017 року визнано мирову угоду, укладену між сторонами у справі 
№ 128/4171/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ПП «Агрофірма «Батьківщина» про виділ майна в натурі, за якою представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кухар О. І. та відповідача ПП «Агрофірма Батьківщина», в особі керівника Беспалька В. Д., який діє на підставі статуту, дійшли згоди укласти мирову угоду.
Відповідно до пункту 5 цієї мирової угоди ОСОБА_1 протягом 
10 (десяти) днів з часу набрання законної сили ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області про визнання цієї мирової угоди зобов`язується передати ПП «Агрофірма Батьківщина» оригінали свідоцтв про право власності на пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) КСП «Батьківщина», реорганізованого в ПП «Агрофірма «Батьківщина», на загальну суму за номінальною вартістю 1 305 500,00 грн, на підставі яких сторонами було отримане в натурі майно, зазначене в цій мировій угоді (а.с. 7-15).
07 серпня 2017 року між ОСОБА_1 та ПП «Агрофірма Батьківщина» 
в особі керівника Беспалька В. Д., відповідно до пункту 5 мирової угоди 
від 23 червня 2017 року, складено акт передачі-приймання про те, що ОСОБА_1 передає у власність, а ПП «Агрофірма «Батьківщина» приймає у власність оригінали свідоцтв про право власності на пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) КСП «Батьківщина», реорганізованого в ПП «Агрофірма Батьківщина» на суму 1 017 077,00 грн. 
В акті зазначено, що у зв`язку з тим, що позивачем раніше були передані оригінали свідоцтв про право власності на пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнові сертифікати) КСП «Батьківщина», реорганізовано в ПП «Агрофірма Батьківщина», до Стрижавської селищної ради на суму 288 500,84 грн, тому за домовленістю сторін ОСОБА_1 передає ПП «Агрофірма Батьківщина» оригінал акта передачі відповідних свідоцтв (майнових сертифікатів) до Стрижавської селищної ради на вищезазначену суму. Загальна сума за номінальною вартістю майнових сертифікатів складає 1 305 557,84 грн, що відповідає умовам пункту 5 мирової угоди від 23 червня 2017 року. Сторони взаємних претензій одна до одної не мають, акт складено у двох примірниках, по одному для кожної із сторін. Даний акт підписано ОСОБА_1 та директором ПП «Агрофірма Батьківщина» Беспалько В. Д. (а.с. 16-21).
Згідно з актом передачі свідоцтв (майнових сертифікатів) про право власності на майновий пай ОСОБА_1 від 23 березня 2011 року, комісія в складі ОСОБА_1 та Стрижавського селишного голови Яковенко В. І. склали даний акт на передачу сертифікатів взамін на отримання свідоцтв на право власності на будівлі, які виділені в натурі за викуплені майнові сертифікати у власників майнових паїв на суму 288 500,84 грн. Свідоцтва (майнові сертифікати) у кількості 70 паїв на суму 288 500,84 грн 
у Стрижавську селищну раду здав ОСОБА_1 , а прийняв їх Стрижавський селищний голова Яковенко В. І. (а.с. 22-23).
Відповідно до позовної заяви ОСОБА_1 до ПСП «Агрофірма «Батьківщина» та спілки громадян - співвласників майна реорганізованого КСП «Батьківщина», який подано до Вінницького районного суду Вінницької області, судом вбачається, що ОСОБА_1 має право власності на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства «Батьківщина» реорганізованого в ПСП «Агрофірма Батьківщина», 
смт Стрижавка, на загальну суму 229 209,67 грн (а.с. 46).
2.     Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження 
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення
від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Касаційна скарга ПП «Агрофірма Батьківщина» задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до частини першої статті 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.
За своєю правовою природою мирова угода - це договір, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах погоджених сторонами та є завершенням судового провадження, свідчить про врегулювання судового спору між сторонами.
Відповідно до статті 208 ЦПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.
Отже, ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом, 
і як виконавчий документ повинна містити у своїй резолютивній частині не лише вказівку про затвердження мирової угоди, а й інші передбачені законодавством ознаки та відомості, зокрема, щодо умов, розміру і строків виконання зобов`язань сторін тощо. За недодержання відповідних вимог ухвала про затвердження мирової угоди не може вважатися виконавчим документом, що підлягає виконанню державною виконавчою службою.
У випадках невиконання зобов`язаною стороною умов мирової угоди, укладеної в процесі виконання судового рішення і затвердженої судом, заінтересована сторона може звернутися до державного виконавця із заявою про примусове виконання ухвали, якою затверджено цю угоду.
Згідно з пунктом другим частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, чинній на час постановлення ухвали про затвердження мирової угоди, підлягають примусовому виконанню такі виконавчі документи, як ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.
Відповідно до частин першої і п`ятої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, чинній на час постановлення ухвали про затвердження мирової угоди, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного 
у статті 3 цього закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
Вимоги до виконавчих документів передбачені у статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, чинній на час постановлення ухвали про затвердження мирової угоди.
Ухвала про визнання мирової угоди є виконавчим документом та підлягає примусовому виконанню органами виконавчої служби. Суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог 
ПП «Агрофірма Батьківщина» про спонукання ОСОБА_1 до виконання мирової угоди.
Матеріали справи не містять доказів звернення позивача до органів виконавчої служби із заявою про примусове виконання ухвали, якою затверджено мирову угоду.
Посилання у касаційній скарзі на висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-342цс15 
є безпідставними, оскільки у справі інші фактичні обставини. 
Також не заслуговують на увагу посилання у касаційній скарзі на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі 
№ 903/644/16, оскільки не суперечать висновкам у цій справі.
Інші доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанції не спростовують, на законність оскаржуваних судових рішень не впливають, а направлені виключно на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення -без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Оскільки доводи касаційної скарги висновку судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають, то колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, то підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Приватного підприємства «Агрофірма Батьківщина» залишити без задоволення.
Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 20 травня 
2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 21 липня 
2021 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                               І. А. Воробйова

                                                                                                            Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк