У х в а л а 
      
20 грудня 2021 року
м. Київ
 
справа № 234/4623/20
 
провадження № 61-17432ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю., 
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного суду від 15 вересня 2021 року у  справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Старокраматорський машинобудівний завод» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.
 
Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 26 березня 2021 року, з урахуванням додаткового рішення від 02 червня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ (розпорядження) приватного акціонерного товариства «Старокраматорський машинобудівний завод» (далі - ПрАТ «СКМЗ») від 18 лютого 2020 року № 29 про припинення трудового договору (контракту). Поновлено ОСОБА_1 на посаді інженера-технолога ІІІ категорії ПАТ «СКМЗ». Стягнуто з ПАТ «СКМЗ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19 лютого 2020 року до 26 березня 2021 року включно у розмірі 55 509 грн 12 коп. (сума визначена без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів). Стягнуто з ПАТ «СКМЗ» на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 тис. грн. Рішення суду у частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць (середньомісячної заробітної плати) допущено до негайного виконання. Вирішено питання розподілу судових витрат. 
 
Постановою Донецького апеляційного суду від 15 вересня 2021 року апеляційну скаргу ПАТ «Старокраматорський машинобудівний завод» задоволено. Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 26 березня 2021 року скасовано й ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат. 
 
22 жовтня 2021 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження,  ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, що надійшла 26 жовтня 2021 року, в якій заявник просить оскаржуване судове рішення скасувати й залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
До касаційної скарги не додано клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, хоча й зазначено, що копію судового рішення суду апеляційної інстанції заявником отримано 23 вересня 2021 року, надавши цьому відповідні докази.
 
Ухвалою Верховного Суду від 12 листопада 2021 року касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишено без руху для усунення її недоліків. Зазначено строк виконання цієї ухвали, попереджено про наслідки невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк.
 
На усунення недоліків, що зазначені в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12 листопада 2021 року заявник направив до суду запитувані матеріали.
 
До касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з його належним обґрунтуванням, надавши цьому підтверджуючі документи.
 
Частинами першою та другою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження судового рішення заявником пропущено з поважних причин, вважаємо за можливе його поновити.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
 
Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті  389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Згідно із частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Підставою касаційного оскарження указаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 09 серпня 2017 року у справі № 6-1264цс17, що відповідає вимогам пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Також заявник вказує на порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України. 
 
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
 
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Клопотання  ОСОБА_1  про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.
 
Поновити  ОСОБА_1  строк на касаційне оскарження постанови Донецького апеляційного суду від 15 вересня 2021 року. 
 
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Старокраматорський машинобудівний завод» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного суду від 15 вересня 2021 року. 
 
Витребувати з Краматорського міського суду Донецької області вищезазначену цивільну справу № 234/4623/20.
 
Надіслати іншим учасникам справи копію касаційної скарги разом з доданими до неї документами, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою та змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк один місяць. 
 
До відзиву необхідно додати докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
 
Судді:                                                                                                            О. М. Осіян

                                                                                                            О. В. Білоконь

                                                                                                                       Н. Ю. Сакара