УХВАЛА
 
31 січня 2022 року
м. Київ
 
справа № 317/3218/18
провадження № 61-20823ск21
 
Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження                     за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 09 березня 2021 року та на постанову Запорізького апеляційного суду від 09 листопада 2021 року в справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Садовниченко Вікторія Миколаївна, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Пудлик Інна Миколаївна, Запорізька районна державна нотаріальна контора про визнання правочинів недійсними, переведення прав покупця, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності на земельну ділянку, поділ майна подружжя, припинення права власності на частину житлового будинку, стягнення моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ :
 
19 грудня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначені судові рішення.
 
Ураховуючи положення абзацу другого частини першої статті 390 ЦПК України, строк на касаційне оскарження ОСОБА_1 не пропустила, оскільки повний текст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції складений                               18 листопада 2021 року.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 як на підставу касаційного оскарження посилається на пункт 3 (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) частини другої статті 389 ЦПК України, проте окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга не містить зазначення норми права, щодо якої відсутній висновок її застосування з конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи (такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 12 листопада 2020 року в справі                          № 904/3807/19).
 
У частині першій статті 400 ЦПК України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Ураховуючи викладене, а також те, що на інші підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, ОСОБА_1 не посилається, що унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження, їй необхідно надати уточнену касаційну скаргу з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України.
 
До касаційної скарги додане клопотання, в якому ОСОБА_1 посилаючись на статтю 8 Закону України «Про судовий збір», зазначає, що вона до 01 грудня                  2021 року перебувала у декретній відпустці, а тому доходів не отримувала, наразі виховує дитину, просила звільнити від сплати судового збору або відстрочити його. На підтвердження вказаних обставин додає довідки про доходи, які містять інформацію за вересень 2020 року - листопад 2021 року, наказ та довідка про надання відпустки по догляду за дитиною з 01 лютого 2019 року до 30 листопада 2021 року, відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з ІІІ кварталу                    2020 року по ІІ квартал 2021 року з приміткою про те, що інформація потребує уточнення.
 
Ураховуючи, що касаційна скарга подана у 2021 році, довідка про отриманий дохід за частину 2020 року не береться до уваги, оскільки відповідно до пункту 1 частини першої та частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може звільнити (відстрочити сплату судового збору) від сплати судового збору за умови, якщо розмір судового збору перевищує 5% розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.
 
Особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази (наприклад, довідка про склад сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків, тощо) на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.
 
Саме по собі клопотання про звільнення від сплати судового збору без його належного обґрунтування та посилання на те, що ОСОБА_1 перебувала у декретній відпустці, не може вважатись достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору, оскільки в жодній мірі не характеризує майновий стан ОСОБА_1 . Належних доказів, які підтверджують неможливість сплати судового збору, ОСОБА_1 не надано. Тому клопотання задоволенню не підлягає.
 
За таких обставин, особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно сплатити судовий збір.
 
Предметом позову в цій справі є: визнання недійсними заяви, договору купівлі-продажу, договору дарування, переведення прав покупця за договором купівлі-продажу, витребування з чужого незаконного володіння земельної ділянки, визнання права власності на земельну ділянку та на Ѕ частину житлового будинку, Ѕ частину господарських споруд, припинення права власності та стягнення 100 000 грн на відшкодування моральної шкоди.
 
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
 
За подачу касаційної скарги ОСОБА_1 необхідно сплатити 7048 грн ((704,8 х 200%) х 5 = 7048) за подання касаційної скарги на судове рішення в частині вирішення вимог немайнового характеру, який відповідно до статті 6 Закону України «Про судовий збір» має бути перерахований до УК у Печерському районі м. Києва, 22030102, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102, призначення платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
 
Оскільки з тексту судових рішень неможливо встановити вартість спірного майна, яке є предметом позову, то ОСОБА_1 необхідно визначити вартість такого майна та сплатити відповідну суму судового збору в частині вирішення вимог майнового характеру, яка має бути перерахована до УК у Печерському районі м. Києва, 22030102, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102, призначення платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
 
На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду відповідний документ.  
 
Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, установлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору або відстрочення сплати судового збору відмовити.
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 09 березня 2021 року та на постанову Запорізького апеляційного суду від 09 листопада 2021 року залишити без руху.
 
Надати для усунення недоліків касаційної скарги строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання в установлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                                 Н. О. Антоненко