ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/6884/20                                                Головуючий суддя І інстанції Федорова О.В.
Апеляційне провадження № 33/818/512/22                                 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2022 року                                                         м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., 
за участю секретаря - Вакули Н.С., 
захисника        - Павленка В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Павленка В.О. на постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2020 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:
Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.
Постановою встановлено, що ОСОБА_1 14.11.2020 року о 14 год. 32 хв. в м. Харкові по вул. Рибалко, 51, керував автомобілем Audi А6, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці. В порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.
Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП, як порушення п. 2.5 Правил Дорожнього руху України.

В своїй апеляційній скарзі захисник Павленко В.О. просить скасувати постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2020 року стосовно ОСОБА_1 , а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що з наявного в матеріалах справи відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, дії працівників поліції є незаконними та суперечать вимогам чинного законодавства, відеозапис не є безперервним та складається з різних файлів з різною тривалістю. Апелянт також зазначає, що судом не встановлено усіх обставини у справі, які в своїй сукупності доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Крім того, захисник Павленко В.О. просить поновити йому пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2020 року, посилаючись на те, що ним вживалися усі необхідні заходи для подачі апеляційної скарги в строки, передбачені чинним КУпАП, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин. 
Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

 В судові засідання, які призначались судом апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, але на адресу місця мешкання, яка міститься в матеріалах справи, апеляційним судом направлялися судові виклики рекомендованим поштовим повідомленням, але ці виклик повернулися до канцелярії суду у зв`язку з тим, що адресат відсутній за вказаною аресою (арк.97-99).
Крім того, належить зазначити, що зазначений в протоколі номер мобільного телефону ОСОБА_1 (а.с.2), згідно повідомлення мобільного оператору, тимчасово не обслуговується та виклик переадресовується на автовідбповідач, а інших відомостей про місце мешкання ОСОБА_1 чи засобів зв`язку, за допомогою яких було б можливо викликати останнього до суду апеляційної інстанції, матеріали справи не містять.
До початку апеляційного розгляду захисник Павленко В.О. повідомив суд, що процесуальна позиція узгоджена з його підзахисним та просив провадити апеляційний розгляд за відсутності ОСОБА_1 .
При цьому суд апеляційної інстанції керується практикою ЄСПЛ, а саме рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі "Пономарьов проти України", в якому наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Разом з цим, належить врахувати, що саме захисник Павленко В.О. є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2020 року.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").
Також , згідно з усталеною практикою Суду, учасники справи в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.
У цьому контексті суд також звертає увагу , що апеляційний перегляд здійснюється якраз за апеляційною скаргою особи , яка її подала , а особа, в інтересах якої дії захисник, в першу чергу мала б цікавитися питаннями призначення судових засідань у справі.
Слід також зазначити, що у відповідності до ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» інформація про кожне судове засідання, оприлюднювалася на офіційному веб-порталі Судової влади України та  ОСОБА_1 не був позбавлений об`єктивної можливості дізнатися про дати судових засідань , користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту.
Крім того, судом апеляційної інстанції здійснювалися заходи щодо виклику свідка  ОСОБА_2 та інспектора Варяниці В.І. (арк. 87, 88, 92-94, 100), але останні в судове засідання не з`явилися.
За таких обставин, з урахуванням думки захисника Павленка В.О., апеляційний суд вирішив провадити апеляційний розгляд без участі ОСОБА_1 та без участі свідків у цій справі, з урахуванням доводів, які містяться в апеляційній скарзі, та наявних відомостей у матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи захисника Павленка В.О., який підтримав апеляційну скаргу сторони захисту в повному обсязі, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність залишення поданої апеляційної скарги без задоволення, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови за апеляційними доводами захисника Павленка В.О., наданими під час апеляційного розгляду, судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на відомості протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 130049 від 14.11.2020 року (арк.2), направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння (арк.4), письмових пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (арк.5, 6) та наявного в матеріалах справи відеозапису (арк.9).
Так, згідно відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 130049 від 14.11.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 14.11.2020 року о 14 год. 32 хв. в м. Харкові по вул. Рибалко, 51, керував автомобілем Audi А6, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці. В порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків (арк.2).
Належить врахувати, що ОСОБА_1 будь-яких зауважень до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 130049 від 14.11.2020 року не подавав.
Поряд з цим, належить взяти до уваги й те, що цей протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії службової особи, що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 або його захисником, який був залучений ще на стадії судового розгляду в суді першої інстанції, не оскаржувалися, тобто останні не зверталися до суду адміністративної юрисдикції із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не зверталися зі скаргою на дії працівників поліції до їх керівництва, з метою ініціювання службової перевірки , хоча мали для цього достатньо часу.
Відповідно до інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений вичерпний перелік ознак алкогольного сп`яніння, що узгоджується із тими ознаками, що були виявлені працівниками поліції під час спілкування з ОСОБА_1 , а тому апеляційний суд дійшов висновку, що дії працівників поліції під час складання протоколу відповідали вимогам цієї інструкції.
Будь-яких відомостей, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції, в тому числі щодо причин зупинення транспортного засобу або при складанні протоколу стосовно ОСОБА_1 , оскарження їх дій або бездіяльності згідно чинного законодавства України, а саме в порядку КАС України, а також до відповідних правоохоронних органів, матеріали справи не містять, а отже суб`єктивні твердження апелянта з цього приводу є необґрунтованими.
Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, крім протоколу, також підтверджується:
- відомостями письмових пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 14.11.2020 року, які письмово підтвердили, що в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку, в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» (арк.5, 6);
- поясненнями свідка ОСОБА_3 , яка була допитана в суді апеляційної інстанції та підтвердила свої письмові пояснення від 14.11.2020 року;
- відомостями відеозапису з нагрудних камер поліцейських (video 20201114191512000379, DSJX3ZM519_ZM0519 від 14.11.2020 року, починаючи з 14:46 год.), на якому зафіксовано, що поліцейський в присутності двох свідків пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння огляду у закладі охорони здоров`я КНЛ ХОР ОНД, але останній відмовився від проходження такого огляду. Крім того, під час роз`яснення свідкам працівником поліції причини зупинки транспортного засобу, під керуванням  ОСОБА_1 , та пропонування останньому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку, в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер», ОСОБА_1 не заперечував, що керував автомобілем Audi А6, державний номерний знак НОМЕР_1 (арк. 9);
- відомостями з бланку направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 14.11.2020 року до КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер», з якого вбачається, що у результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, поведінка не відповідає дійсності, тремтіння рук. Огляд на стан сп`яніння не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння (арк. 4).
Згідно п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Тобто в цьому випадку працівникам поліції достатньо наявності підстав вважати особу такою, що можливо перебуває у стані сп`яніння, що в свою чергу обумовлює законність вимоги поліцейських пройти відповідний огляд в медичному закладі.
Відповідно до п.4 Розділу І вищенаведеної Інструкції вбачається, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:
- порушення координації рухів;
- порушення мови;
- виражене тремтіння пальців рук;
- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
- поведінка, що не відповідає обстановці;
- звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;
- сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;
- почервоніння обличчя або неприродна блідність.
Поліцейським в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці.
Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, від якого останній відмовився.
Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейськими не запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із використанням спеціальних технічних засобів, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки відповідно до пункту 12 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння огляд водія проводиться виключно в закладі охорони здоров`я.
З огляду на викладене, апеляційний суд не вбачає істотних порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо виявлення ознак наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 , а також порушення порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння.
За таких обставин, така поведінка ОСОБА_1 вірно розцінена працівниками поліції, як фактична відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку .
З відомостей відеозапису з боді-камер працівників поліції, долученого до матеріалів справи, також вбачається, що працівники поліції неодноразово повідомляли ОСОБА_1 причини його зупинки (відеозапис DSJX3ZM519_ZM0519, починаючи з 14 год. 31 хв.), наявні у нього ознаки наркотичного сп`яніння, наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, але ОСОБА_1 в присутності двох свідків останній відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
Апеляційний суд також погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що посилання захисника про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем та просто сидів в цьому транспортному засобі, спростовуються відомостями вищезазначених письмових доказів та відеозапису (відеозапис DSJX3ZM519_ZM0519, починаючи з 14 год. 31 хв.), оскільки ОСОБА_1 перебував в транспортному засобі на водійському сидінні, більше в ньому нікого не було, автомобіль був із ввімкненим двигуном, в ході телефонної розмови, яка зафіксована на боді-камеру співробітника патрульної поліції, сам повідомляв, що його автомобіль зупинили патрульні, а також в ході оформлення адміністративного матеріалу жодним чином не наголошував, що він не керував транспортним засобом, а також не надавав письмових пояснень з цього приводу.
Крім того, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП вбачається, що огляд осіб на стан наркотичного сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я, що узгоджується із вимогами п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, де зазначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Аналізуючи послідовність дій працівників поліції, вбачається, що ними був зупинений транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , у якого було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння та в присутності двох свідків останній відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, про що складений відповідний протокол, що повністю відповідає вимогам вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що в матеріалах справи відсутні відомості про відсторонення водія від керування, на думку суду є суб`єктивними та не доводять невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки, враховуючи наявність зафіксованих відеокамерами поліцейських відомостей, у суду апеляційної інстанції взагалі відсутні правові та фактичні підстави ставити під сумнів відомості протоколу про адміністративне правопорушення, а також пояснення свідків, які були відібрані під час його складання та безпосередньо в ході судового розгляду. Зазначені відомості походять з різних джерел, логічно та послідовно доповнюють та не протирічать один одному, що свідчить про їх об`єктивність. Тому, апеляційний суд не може погодитись з апеляційними доводами апелянта, оскільки в такий спосіб вбачається спроба ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Твердження апелянта про те, що до матеріалів справи долучено компакт диск на якому міститься різні фрагменти відеозапису із нагрудної камери працівника поліції, які відрізняються за тривалістю та мають певні проміжки часу, що на думку апелянта свідчить про те, що працівники поліції під час проведення відеозйомки процедури складання адміністративного матеріалу, порушили принцип безперервності її застосування та , то суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними, оскільки в даному випадку відеозапис не є єдиним доказом по справі, який оцінюється в сукупності з іншими доказами. Сумнівів щодо достовірності та допустимості відеозапису не викликає, оскільки на ньому відображено подію, що зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення.
За таких обставин, твердження апелянта про незаконні дії працівників поліції також є необґрунтованими та суб`єктивними.
Крім того, суд зазначає, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння.
Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Отже, доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання захисника на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника Павленка В.О. задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2020 року.
Апеляційну скаргу захисника Павленка В.О. залишити без задоволення, а постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                         С.К. Шабельніков