Ухвала
 
06 квітня 2022 року 
м. Київ
 
справа № 335/10975/19
провадження № 61-757ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Погрібного С. О.,
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 24 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування квартирою шляхом виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру,
 
ВСТАНОВИВ: 
 
У вересні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування квартирою шляхом виселення.
 
В обґрунтування свого позову позивача зазначав, що у період перебування у шлюбі з ОСОБА_4 вони придбали у спільну сумісну власність квартиру АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1                   ОСОБА_4 померла. Після її смерті він набув права власності на вказану квартиру в порядку спадкування.
 
З моменту придбання у спірній квартирі ніхто не проживав. У 2017 році помер пасинок позивача - ОСОБА_5 , який також мав доступ до квартири. Після його смерті ОСОБА_3 намагався потрапити до квартири, однак виявив, що замки на вхідних дверях змінені. Позивач залишив записку з номером свого телефону та проханням зателефонувати.
 
Відповідач телефоном пояснив, що користується квартирою на праві оренди, що виникло на підставі договору, укладеного із ОСОБА_4 на довгостроковий термін. З наведених підстав звільняти квартиру відмовилася.
 
На думку позивача, ОСОБА_1 самоправно зайняла квартиру, оскільки ані він, ані дружина наміру її відчужувати не мали. Також для укладення договору оренди слід було витребувати його згоду як співвласника. Будь-яких доказів законності перебування у спірній квартирі відповідач не пред`явив.
 
ОСОБА_3 неодноразово пропонував ОСОБА_1 добровільно звільнити квартиру, проте вона щоразу відмовлялася. Також позивач звертався до відділення поліції, яке за результатами перевірки констатувало відсутність ознак кримінального правопорушення і рекомендувало звернутися до суду.
 
На підставі викладеного, ОСОБА_3 просив суд усунути йому перешкоди у здійсненні права користування квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_1 , з квартири АДРЕСА_1 , а також стягнути з відповідача на свою користь судовий збір у розмірі 768,40 грн.
 
У серпні 2020 року ОСОБА_1 подала зустрічний позов до ОСОБА_3 , в якому остання просила: визнати право власності за нею на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; дозволити їй внести на депозитний рахунок Орджонікідзевського районний суд м. Запоріжжя кошти в рахунок вартості частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка складає 70 000,00 грн; видати ОСОБА_3 з депозитного рахунку Орджонікідзевського районний суд м. Запоріжжя частину вартості квартири в розмірі 70 000,00 грн, що внесені нею.
 
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2021 року позовну заяву ОСОБА_3 задоволено. Усунуто ОСОБА_3 перешкоди у здійсненні права користування квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 . Зустрічний позов ОСОБА_1 у цій справі залишено без задоволення. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн.
 
Постановою Запорізького апеляційного суду від 24 листопада 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -   ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2021 року в частині задоволення первісного позову ОСОБА_3 змінено, шляхом викладення мотивувальної частини останнього в редакції цієї постанови. В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось.
 
06 січня 2022 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 із застосуванням засобів поштового зв`язку подано до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 24 листопада 2021 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, встановленого статтею 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). 
 
У касаційній скарзі представник заявника зазначив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2021 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 24 листопада 2021 року, яке обґрунтував тим, що повний текст постанови апеляційного суду отримано ОСОБА_1 19 грудня 2021 року, проте, на підтвердження зазначеного не надав відповідних доказів.
 
Ухвалою Верховного Суду від 01 лютого 2022 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишено без руху. Надано заявникові строк на усунення недоліків, зокрема надання доказів на підтвердження дати отримання копії постанови Запорізького апеляційного суду від 24 листопада 2021 року. 
 
У лютому 2022 року від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до Верховного Суду надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано копію поштового конверта апеляційного суду із трек номером 6900511800083.
 
Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. 
Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень та надані заявником докази, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки наведені заявником доводи свідчать про наявність                поважних причин пропуску строку на оскарження, що є підставою для поновлення строку на касаційне оскарження рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2021 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 24 листопада 2021 року.
У касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині розгляду первісного позову  ОСОБА_3 та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цього позову.
Як підставу касаційного оскарження представник  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 посилається на те,що судами першої та апеляційної інстанцій застосовано норми права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 06 листопада 2018 року у справі № 926/3397/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України та відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.
Враховуючи, що заявником усунуто недоліки касаційної скарги та судом не встановлено підстав для відмови у відкритті касаційного провадження чи повернення касаційної скарги, зважаючи на те, що доводи касаційної скарги містять посилання на передбачені законом підстави касаційного оскарження судових рішень, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, та витребування матеріалів указаної вище справи.
До касаційної скарги представник  ОСОБА_1 - ОСОБА_2  також додав заяви про зупинення виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2021 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 24 листопада 2021 року, які обґрунтував тим, що на виконанні у державній виконавчій службі перебуває виконавчий лист з виконання оскаржуваних судових рішень. Виселення  ОСОБА_1 зі спірної квартири може призвести до ускладнення виконання рішення суду у разі задоволення касаційної скарги, вона може залишитись без житла та буде змушена знімати квартиру та перевозити туди своє майно.
 
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
 
Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
 
Системний аналіз зазначених норм свідчить, що суд касаційної інстанції може розглянути питання щодо одного заходу зупинення оскаржуваного рішення, а саме виконання або його дії. При цьому суд, за наявності підстав, може зупинити дію лише того судового рішення, яке не підлягає примусовому виконанню. 
 
Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання (дії) судового рішення, підтверджені певними доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови. 
 
Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення або його дії, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
 
Враховуючи те, що заявником не наведено достатньо обґрунтованих підстав, за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання оскаржуваних судових рішень, тому заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про зупинення виконання цих рішень задоволенню не підлягають. 
 
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
 
Клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
 
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2021 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 24 листопада 2021 року.
 
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування квартирою шляхом виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 24 листопада 2021 року. 
 
Витребувати з Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя матеріали вищезазначеної цивільної справи № 335/10975/19.
 
У задоволенні заяв представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про зупинення виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2021 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 24 листопада 2021 року відмовити.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	І. Ю. Гулейков   А. С. Олійник   С. О. Погрібний