ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1765/21 Справа № 202/6716/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Шофаренко Ю. Ф. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко  О. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

14 грудня 2021 року                                                                м. Дніпро
Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2021 року, якою відносно:
        ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , 
       провадження у справі за ст. 124 КУпАП, закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення за п. 1 ст. 247 КУпАП, - 
       за участю:
       особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_2 ,
       адвоката — Самуха А.О., 
       представника потерпілого – адвоката Богданова М.Ю. 

В С Т А Н О В И В: 
       Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2021 року, провадження у справі відносно ОСОБА_2 закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП,на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. 
       Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 323148 від 12.10.2021 року: «31.08.2021 року о 10 год. 18 хв. в м. Дніпрі по вул. Каштановій в районі буд. 11, водій ОСОБА_2 керуючи ТЗ ВАЗ 21102 н.з. НОМЕР_1 перевищив встановлену швидкість в результаті чого скоїв зіткнення з ТЗ Mazda н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 .. Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки, чим порушив вимоги п. 12.4, 12.9 (б) ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП». 
       Не погоджуючись з вищевказаною постановою потерпіла ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову уду та винести нову,я кою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
Вважає, що постанова суду є незаконною та такою, що підлягає скасуванню. 
Вказує, що суд першої інстанції проігнорував висновок судового експерта Юрчук А.В. № КЕД-19/104-21/30394ІЕ, відповідно до якого, свідчення водія ОСОБА_2 в частині зазначення швидкості руху автомобіля “ВАЗ-21102” - з технічної точки зору не спроможні. Крім того, у висновку експерт зазначив, що водій ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.3, 12.4 та 12.9(б) Правил дорожнього руху. 
В суді апеляційної інстанції представник потерпілої ОСОБА_1 - адвокат Богданов М.Ю. підтримав доводи апеляційної скарги та просив їх задовольнити.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 , та його адвокат Самуха А.О. заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити постанову суду першої інстанції без змін. Надали письмові заперечення на апеляційну скаргу. 
Суд апеляційної інстанції, вислухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку. 
Згідно з положень частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного всебічного і об`єктивного дослідження доказів по справі та з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Проте, ці вимоги закону судом першої інстанції належним чином не виконані.
Як вбачається з матеріалів справи, розглядаючи справу по суті, суддя вислухав пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди і дослідив матеріали справи, в тому числі і висновок експерта № КЕД-19/104021/30394 від 28.09.2021 року, та дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 порушень Правил дорожнього руху, оскільки його винуватість у порушенні вимог п. 12.4, 12.9 (б) ПДР України не знайшли свого підтвердження.
Проте, дійшовши до таких висновків про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд залишив не спростованими та належним чином не оціненими пояснення іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 щодо безпосередньо обставин пригоди та матеріалам справи.
За таких обставин, прийняте суддею рішення по даній справі не можна визнати законним і обґрунтованим, а томі воно підлягає скасуванню. 
В суді апеляційної інстанції досліджено висновок експерта за результатами проведення експертного дослідження з обставин механізму ДТП № 10.1/044-Д від 22.10.2021 року, наданий ОСОБА_2 . Відповідно до вказаного висновку, останній проведений за заявою ОСОБА_2 про проведення інженерно-технічного експертного дослідження (автотехнічного) за спеціальністю 10.1 (дослідження обставин механізму ДТП) за фактом ДТП, яка сталась 31.08.2021 року в м. Дніпрі, вул Каштанова, 11. 
Відповідно до вказаного висновку, експерт зазначив, що в зафіксованій дорожній обстановці, водій ОСОБА_2 для забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.3, 12.4, 12.4 “б” ПДР України, а водій ОСОБА_1 для забезпечення безпеки дорожнього руху, повинна була діяти відповідно до вимог п. 10.1 ПДР України. 
Експерт ОСОБА_3 у своєму висновку зазначив, що в ході проведеного дослідження було встановлено, що, з технічної точки зору, небезпека для руху водієві автомобіля ВАЗ ОСОБА_2 , в умовах місця пригоди, виникла в момент коли автомобіль Mazda почав перетинати умовний центр проїзної частини дороги. Значення відстані на        якій перебував автомобіль ВАЗ від місця зіткнення у момент перетину автомобілем Mazda умовного центру проїзної частини дороги, рівного 20.0м, в умовах місця пригоди, могло мати місце оскільки воно не може бути спростованим або підтвердженим проведеним експертним дослідженням.
При зафіксованих вихідних даних:
- водій автомобіля ВАЗ ОСОБА_2 , рухаючись, як при фактичній так і при допустимій швидкостях руху, не мав технічної можливості запобігти зіткненню шляхом своєчасного застосуванням максимально ефективного гальмування із зупинкою до смуги руху автомобіля Мazda;
- водій автомобіля Маzda ОСОБА_1 мала технічну можливість запобігти пригоді шляхом своєчасного виконанням нею вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події з її боку і для їх виконання у неї не було будь-яких перешкод технічного характеру, які не дозволили б їй виконати їх (вимоги ПДР).
Також у своєму висновку експерт ОСОБА_3 зазначив, що висновки проведеного дослідження не збігаються із висновками експертного дослідження від 28.09.2021 №КЕД-19/104-21/30394-ІТ в частині оцінки дій водія автомобіля ВАЗ ОСОБА_2 за тої причини, що експертом у супереч відомостям, які містить методика, реєстраційний код 10.1.19, що зареєстрована 27.01.2017 в Реєстрі методик проведення судових експертиз Міністерства юстиції України («Методика експертного дослідження моменту виникнення небезпеки для руху при проведенні судово-автотехнічних експертиз) - було обрано момент виникнення небезпеки водієві автомобіля ВАЗ ОСОБА_2 з моменту зміни автомобілем Маzda напрямку руху замість перетину ним умовного центру проїзної частини, що суперечить вказаними вищеметодичними рекомендаціями з проведення досліджень обставин механізмів дорожньо-транспортних пригод. 
Судом апеляційної інстанції був допитаний судовий експерт ДНДЕКЦ ОСОБА_4 , який пояснив суду, що йому було доручено проведення експертного дослідження за експертними спеціальностями 6.1 (дослідження фотозображень та технічних засобів їх виготовлення) та 10.1 (дослідження обставині механізму дорожньо-транспортних пригод), за фактом ДТП, яка мала місце 31.08.2021 року в АДРЕСА_2 за участю водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .. Зазначив, що при проведенні дослідження керувався Методикою дослідження зіткнень транспортних засобів. ВНДІСЕ, 1980, 1989 відповідно до реєстру методик проведення судових експертиз (реєстраційний номер 10.1.06), Методикою досліджень цифрових фотозображень та технічних засобів їх виготовлення. Київський НДІСЕ МЮ України, 2013, відповідно до реєстру методик проведення судових експертиз (реєстраційний номер 6.1.05), а також методикою проведення комплексної автотехнічної, фототехнічної і відеотехнічної експертизи з метою встановлення обставин ДТП. Київський НДІСЕ МЮ України, 2016, відповідно до реєстру методик проведення судових експертиз (реєстраційний номер 10.1.16).
Експерт ОСОБА_4 пояснив, що проводив дослідження в межах своєї компетенції, за спеціальністю з індексом 6.1, досліджував технічну спроможність параметрів руху транспортних засобів до зіткнення, а також механізм ДТП. Експерт підтвердив свої висновки.
Відповідно до висновку експертного дослідження №КЕД-19/104-21/30394 від 28.09.2021 року, з причин, вказаних в дослідницькій частині висновку експерта, відповідно до кадрів наданого на дослідження відеозапису «l_03__R_082021100742.avi» свідчення водія ОСОБА_2 в частині значення швидкості руху автомобіля «ВАЗ-2110’2» - з технічної точки зору не спроможні. А свідчення водія ОСОБА_1 в частині швидкості руху автомобіля «ВАЗ-21102» не позбавлені технічного сенсу. В даній дорожній обстановці водій “Мазда 6” ОСОБА_1 повинна була діяти відповідно до вимог п. 10.1 ПДР. В даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ-21102» ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.3,12.4 та 12.9 (б) Правил дорожнього руху.
При заданому механізмові події, дії водія автомобіля «Мазда 6» ОСОБА_1 не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з настанням даної ДТП. При цьому експертом зазначено, що при заданому механізмові події, в діях водія автомобіля «ВАЗ-21102» ОСОБА_2 невідповідностей вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху не вбачається. При заданому механізмові події, дії водія автомобіля «ВАЗ-21102» ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.п. 12.4 та 12.9 (б) ПДР, що з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з настанням даної ДТП. 
Крім того, експерт ОСОБА_4 пояснив, що експерт ОСОБА_3 повинен був проводити дослідження керуючись наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5 “Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень” та експертиза не могла бути проведена як повторна. 
Під час апеляційного перегляду був допитаний експерт ОСОБА_3 , який пояснив, що проводив експертне дослідження з обставин механізму ДТП № 10.1/044-Д від 22.10.2021 року, за заявою ОСОБА_2 про проведення інженерно-технічного експертного дослідження (автотехнічного) за спеціальністю 10.1 (дослідження обставин механізму ДТП) за фактом ДТП, яка сталась 31.08.2021 року в м. Дніпрі, вул Каштанова, 11. Підтримав свої висновки. Зазначив, що проводив дослідження 
Відповідно до вказаного висновку, експерт зазначив, що в зафіксованій дорожній обстановці, водій ОСОБА_2 для забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.3, 12.4, 12.4 “б” ПДР України, а водій ОСОБА_1 для забезпечення безпеки дорожнього руху, повинна була діяти відповідно до вимог п. 10.1 ПДР України. 
Експерт ОСОБА_4 також пояснив суду, що зіткнення транспортних засобів при зустрічному русі може статися тоді, коли один з транспортних засобів здійснює перестроювання, поворот чи розворот з виїздом на смугу руху зустрічного транспортного засобу або відбувається його занос з виїздом на смугу руху зустрічного транспортного засобу. В загальному випадку небезпека для руху виникає у момент заносу або в момент початку перетину осьової лінії зустрічним транспортним засобом. Однак при розгляді подібних ситуацій необхідний диференційований підхід, зокрема необхідно врахувати швидкості руху транспортних засобів, боковий інтервал між ними тощо.
Дослідивши надані матеріали справи та висновки експертного дослідження №КЕД-19/104-21/30394 від 28.09.2021 року, останній узгоджується з матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, схемою ДТП, апеляційний суд приходить до висновку про те, що в даній дорожній обстановці обидва учасника ДТП не користувались перевагою в русі один відносно одного. В даних дорожніх умовах, з метою забезпечення безпеки і можливості запобігання ДТП обидва водії зобов`язані були: або зупинити автомобілі до місця зіткнення та оцінити можливість здійснення маневру, або здійснити безпечний проїзд на мінімально можливих швидкостях, у разі можливості здійснення такого маневру. 
Аварійна ситуація створюється тим учасником руху, який своїми діями позбавляє себе або водія іншого транспортного засобу технічної можливості запобігти пригоди. У деяких випадках аварійна обстановка може виникнути і незалежно від дій учасників руху (наприклад, раптова несправність ТЗ).
Наявність аварійної ситуації в механізмі ДТП неминуче веде до настання суспільно небезпечних наслідків. Однак ці наслідки в кожному конкретному випадку будуть різними, тому що на цій стадії певну роль можуть зіграти різноманітні випадкові фактори, що здатні змінити напрямок розвитку події та викликати настання інших наслідків. У Правилах дорожнього руху України (від 01.01.2002 р.) та експертній практиці такі терміни, як небезпека для руху і небезпечна обстановка, мають загальну смислову спрямованість:
п. 1.10. «Небезпека для руху - зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, що наближається до смуги руху ТЗ. або що перетинає її) або технічного стану ТЗ, що загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги ТЗ іншого ТЗ назустріч загальному потоку ... »
Слід враховувати, що поняття «небезпечна обстановка» і «небезпека для руху» не ідентичні. Небезпека для руху (коли способом запобігання події є зниження швидкості аж до зупинки ТЗ) є окремим випадком небезпечної обстановки (коли в окремих випадках для запобігання пригоди може бути застосовано маневр).
«Небезпечна обстановка для водія. Під небезпечною обстановкою розуміють таку дорожню обстановку, за якої водій повинен негайно вжити заходів для запобігання пригоди або зменшення тяжкості його наслідків (мається на увазі дорожня обстановка, яка може бути виявлена з місця водія ТЗ) ... ».
Визначення можливості запобігання події безпосередньо пов`язане з встановленням моменту виникнення небезпеки для руху, тобто такого моменту, коли водій повинен був негайно вжити заходів до запобігання події.
Від правильного встановлення цього моменту залежать висновки про можливість запобігання події і про невідповідність (відповідності) дій водія вимогам ПДР.
У п. 12.3 ПДР відсутні критерії для визначення моменту виникнення небезпеки, а в експертній практиці різних науково-дослідних експертних установ немає методичної однаковості у встановленні цього моменту.
п. 12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів до зниження швидкості аж до учинки 13 або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».
Для визначення моменту виникнення небезпеки необхідно в кожному конкретному випадку враховувати весь комплекс обставин, що характеризують дану подію. Звичайно, немає універсальних рекомендацій щодо вибору моменту виникнення небезпеки, які б відображали все різноманіття ситуацій, які зустрічаються в практиці. Але це не виключає можливості використання загальних методичних положень, які є основоположними при дослідженні. Не виключається і можливість використання загальноприйнятих критеріїв при виборі таких моментів в типових ДТЗ.
Моментом виникнення небезпеки визначається початок необхідних дій водія із запобігання наслідкам.
У процесі руху ТЗ водій чекає і повинен передбачити зміну багатьох об`єктивних умов. Але на водія не може бути покладено обов`язок передбачення небезпечних дій з боку оточуючих осіб.
Правила не тільки покладають на водіїв відповідальність за ДТП в будь-якому випадку, але і навпаки, з огляду на фактор раптовості, звільняють їх від відповідальності за наслідки необачних, несподіваних дій інших осіб.
На водія покладається певний обов`язок лише з того моменту, коли виникла небезпечна ситуація. 
Апеляційний суд погоджується з висновком про те, що причиною ДТП стало не виконання обома водіями учасниками ДТП ОСОБА_2 вимог п.п. 12.3, 12.4, 12.4 “б” ПДР України, та ОСОБА_1 вимог п. 10.1 ПДР України. 
У зв`язку з цим, у діях водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , вбачається спільна ступінь вини у допущеному зіткненні та ДТП, та заподіяних наслідках, що об`єктивно підтверджено наявними матеріалами, - цей фактор може бути враховано судом при розгляді цивільного спору, про відшкодування цивільно-правових наслідків та для визначення ступеня вини водіїв учасників ДТП.
Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що вина водія ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП доведена повністю. 
Проте, відповідно до ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше, як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні — три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті. 
За таких обставин, оскільки адміністративне правопорушення вчинено 31 серпня 2021 року, тобто з дня його вчинення минуло більше ніж три місяці тому, ОСОБА_2 слід визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі підлягає закриттю, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.
На підставі вищевикладеного, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати, визнавши винним ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП та закрити провадження відносно останнього, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.
       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:
       Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 , - задовольнити частково. 
       Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2021 року, якою провадження відносно ОСОБА_2 у справі за ст. 124 КУпАП, закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення за п. 1 ст. 247 КУпАП, - скасувати. 
       Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі щодо ОСОБА_2 у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП. 
Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду                                                         О.Ю. Іванченко