Ухвала
Іменем України 
 
11 січня 2022 року
м. Київ
провадження № 51-97ск 22
 
Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого –       ОСОБА_1 ,
суддів:                      ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій, на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 5 жовтня 2021року.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2021 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019040030002695 від 7 листопада 2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки після повідомлення ОСОБА_4 про підозру, закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 5 жовтня 2021року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 5 жовтня 2021 року через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Зазначає, що обвинувальний акт, яким завершується досудове розслідування, у кримінальному провадженні № 12019040030002695 був складений та затверджений прокурором 19 жовтня 2020 року, тобто в межах строку досудового розслідування у цьому провадженні.
Крім того, на переконання прокурора, суд позбавлений можливості закрити кримінальне провадження з підстави закінчення строку досудового розслідування, так як згідно  п. 10 ч. 1, ч. 4 ст. 284 КПК України це є прерогативою прокурора. Стверджує, що ухвала апеляційного суду не відповідає положенням ст. ст. 370, 419 КПК України, оскільки суд належним чином не перевірив доводи апеляційної скарги прокурора.
Мотиви Суду
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає. 
Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є істотне порушення кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно із ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. 
Доводи касаційної скарги прокурора про те, що органом досудового розслідування жодних порушень строків досудового розслідування, зазначених у ст. 219 КПК України, не допущено та всі процесуальні дії виконані у строки, передбачені законом, а також про відсутність повноважень у суду першої інстанції закривати кримінальне провадження з підстави, передбаченої п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки це є прерогативою прокурора, колегія суддів ВС вважає необґрунтованими з огляду на таке.
Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК досудове розслідування – це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДРі закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Згідно з ч. 1 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Строк досудового розслідування може бути продовжений з підстав та в порядку, передбачених КПК України.
Закінчення строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, після повідомлення особі про підозру, крім випадку повідомлення про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, є підставою для закриття кримінального провадження (п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України). 
Згідно з положеннями п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.
Відповідно до ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2021 року, у підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019040030002695 від 7 листопада 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України.
Судом встановлено, що відповідно до Реєстру матеріалів досудового розслідування, 18 серпня 2020 року ОСОБА_4 допитано як підозрюваного та йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
16 жовтня 2020 року ОСОБА_4 та його захиснику було повідомлено про завершення досудового розслідування, а вже 19 жовтня 2020 року надано доступ до матеріалів досудового розслідування. 
Строк досудового розслідування по даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 КПК України, не продовжувався.
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 307 КК України у кримінальному провадженні, внесеному 7 листопада 2019 року до ЄРДР за № 12019040030002695, складено слідчим ОСОБА_6 19 жовтня 2020 року та в цей же день даний обвинувальний акт затверджено прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_7 .
 Лише 10 листопада 2020 року в.о. керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 підписав супровідний лист про направлення в порядку ст. ст. 283, 291 КПК України обвинувального акта відносно ОСОБА_4   за ч. 2 ст. 307 КК України , про що свідчить штрих-код Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 за вихідним номером 04/34-5122ВИХ-20 від 10 листопада 2020 року.
Даний обвинувальний акт надійшов до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська лише 17 грудня 2020 року.
Норми п. 5 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 219 КПК України пов`язують закінчення строку досудового розслідування з днем звернення до суду з обвинувальним актом.
Отже, суд першої інстанції, розглядаючи в підготовчому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 12019040030002695, вірно встановив, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , не відноситься до категорії тяжких чи особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, строк досудового розслідування по кримінальному провадженню не продовжувався. Тобто, кінцева дата завершення досудового розслідування чітко встановлена, а саме - 18 жовтня 2020 року. Враховуючи вимоги ст. 219 КПК України, звернення до суду з обвинувальним актом мало відбутись до вказаної дати. Однак обвинувальний акт був направлений до суду 10 листопада, а фактично надійшов – лише 17 грудня 2020 року.  
Повноваження суду закрити кримінальне провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України прямо встановлено статтею 314 КПК України, а тому доводи касаційної скарги прокурора про відсутність повноважень у суду першої інстанції закривати кримінальне провадження з цих підстав, оскільки це є прерогативою прокурора, є неприйнятними.
Таким чином, суд першої інстанції правомірно на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України  закрив кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 зв`язку з тим, що після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України.
Що стосується доводів прокурора про те, що строки у кримінальному провадженні не порушено, оскільки строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування з 16 жовтня по 19 листопада 2020 року в строк досудового розслідування не включається, а тому обвинувальний акт був складений та затверджений в межах строку досудового розслідування, а саме 19 жовтня 2020 року, слід зазначити наступне. 
 
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 219 КПК України, строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 290 КПК досудове розслідування вважається завершеним після повідомлення стороні захисту про його завершення та відкриття матеріалів. Саме звернення до суду з обвинувальним актом, а не лише його складання, затвердження чи вручення стороні захисту, повинно бути вчинено в рамках строку досудового розслідування.  
Ураховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції, переглядаючи провадження в апеляційному порядку, дослідив матеріали кримінального провадження та ретельно проаналізував доводи в апеляційній скарзі прокурора, які аналогічні доводам, наведеним у касаційній скарзі, надавши їм належну оцінку. З такими висновками погоджується й колегія суддів касаційного суду.
Касаційна скарга прокурора не містить переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2021 року та ухвали Дніпровського апеляційного суду від 5 жовтня 2021року.
Оскаржувані судові рішення є законними, обґрунтованими та належним чином  вмотивовані, адже в повній мірі відповідають  вимогам ст. 370 КПК України, а ухвала апеляційного суду – ще й вимогам ст. 419 КПК України, тому касаційні доводи прокурора в цій частині теж є безпідставними.  
Ураховуючи наведені у скаргах мотиви та надані до них копії судових рішень, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд дійшов висновку, що підстав для задоволення касаційної скарги прокурора немає.
З цих підстав Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій, на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 5 жовтня 2021року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: 

ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                                                  ОСОБА_3